Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	Fcs, Szfvár, 2026. május 24. Pünkösd Jn 14:22-31.

Erős vár a mi Istenünk! Szeretettel köszöntöm a gyülekezetet Isten igéjével, Pünkösd ünnepének ószövetségi ígéretével. Ezt mondja az Úr: Nem hatalommal, nem erőszakkal, hanem az én Lelkemmel. Zak 4:6
Pünkösd az egyház születésnapja. Amikor a tizenkét tanítvány megkapta a Szentlelket. Kicsiny kezdet – mondják talán, hiszen mit számít tizenkét ember a világban. Zakariás próféta azonban éppen erre felel: még akik gúnyolódnak is a kicsiny kezdet láttán, az is örülni fog, amikor a befejeződést látja!
És itt vagyunk – nem sokan. Kicsiny kezdet.
Itt vagyunk gyásszal terhelten – s emlékezünk Göndör Jánosné sz. Farkas Eszter testvérünkre, Vízvári Károly és Massini Ágnes testvéreinkre – kicsiny hit a nagy világgal szemben. A gyónáskor bizonytalanságunkat, kételyeinket, aggodalmainkat vigyük az Úr elé, aki vigasztal minket: Nem hatalommal, nem erőszakkal, hanem az én lelkemmel.
Kezdő énekünk a 229. ének lesz, a liturgikus énekek 624, főének pedig: 234

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen.

Ünneplő Gyülekezet!

Azért érdekes lett volna, ha a feltámadt Jézus bekopog Heródes palotájának ajtaján: Barátom, csodát akartál látni. Hát itt vagyok! Vagy felkeresi Pilátust megdicsőült testben: Te az igazságot kerested, nézz rám! De nem ment sem hozzájuk, sem Kajafás főpaphoz, sem senkihez, aki elutasította őt. Csak a tanítványaihoz.
És ma sem tesz világra szóló jeleket. Sokszor értetlenkedünk is: Hol van Isten ilyenkor. De Ő csak övéihez jön el, akik szeretik őt. Itt mutatja meg magát, azoknak, akik szeretik őt.
Ha valaki szeret engem – mondja Jézus –, megtartja az én igémet.
Két igéje van Jézusnak. Az egyiket az utolsó vacsorán mondta, amikor a kelyhet már körbeadta. Úgy szeressétek egymást, ahogyan én szerettelek titeket. Arról fogja megtudni a világ, hogy tanítványaim vagytok, ha szeretitek egymást. S most nézzünk itt szét a templomban: úgy szeressétek egymást…
A másik igéje Jézusnak nem sokkal ez után hangzott el. Még fel sem keltek az asztaltól: Higgyetek Istenben és higgyetek énbennem. Ahogy Jézus is teljes szívvel bízott az Atyában, s úgy tett, ahogyan az Atya parancsolta. És felkelt az asztaltól, és ment a Gecsemáné kertbe, hogy elárulják, elfogják és megöljék.
Higgyetek Istenben -  ezt a szabadságot tárta elénk, hogy nem köt sem a jövő aggodalma, sem a hatalom félelme, még a halál ereje sem. Hiszen nincsen sem Jézus felett, sem a Benne bízók felett hatalma a világ fejedelmének. Ezt tárta elénk Jézus. Ha benne hiszünk, szabadok vagyunk a jóra, az igazra.
Ez a két igéje Jézusnak. Hadd idézzem fel Ábrahám történetét. Amikor elhívta az Úr, ezt mondta neki: Menj el arra a földre, amelyet majd mutatok neked.
Erre a hívásra hasonlít Jézus szava. Mert Ábrahámnak sem adott térképet a kezébe az Úr, nem mondta a célállomás koordinátáit. Ugyanígy Jézus sem mondta el, hogyan szeress, hogyan kell hinni. De ígérte és adta a Szentlelket, aki megtanít mindenre, aki eszünkbe juttat mindent – persze nem az ötös lottó nyerőszámait, azt sem, melyik pártra kell szavazni. De eszünkbe juttatja Jézus hűségét, hogy megtaláljuk a hűség döntéseit és útjait házastársunkhoz, eszünkbe juttatja a biztos célt, hogy szülői hivatásunkat betölthessük, emlékeztet Jézus ígéretére, hogy imádkozni tudjunk azért, aki átkoz minket, emlékeztet, amikor az úrvacsoránál közös kenyérből és közös kehelyből táplál, hogy szívünkben bizalom gyúljon a másik ember iránt, aki ott térdel veled az oltárnál. A Szentlélek éppen jókor jön, amikor vezetésre van szükséged, amikor útelágazáshoz érsz. A Szentlélek éppen jókor szólít meg. Nem misztikus utakon.
Pünkösd egyszeri esemény volt. Az, ahogy a szélzúgáshoz hasonló morajlás hangzott, ahogy valami lángnyelvek jelentek meg, az Húsvét után ötven nappal történt. A Lélek nem misztikus utakon jön, hanem a gyülekezet közösségébe érkezik, az ige által, az imádkozó közösségen keresztül jön a Szentlélek, és emlékeztet Jézusra, és késztet minket bátor bizalomra, komfortérzetet átlépő bizalomra, megalkuvást nem ismerő bizalomra. És tanít minket egymást igazán szeretni.
A gyülekezet közösségében, az igén keresztül kapjuk a Szentlelket. Ez a kicsiny kezdet. A gyülekezet, ahol szeretik és ismerik Jézust. Ahol szeretik egymást, még ha nem is tudnak egymásról sokat. A gyülekezet a kicsiny kezdet, a csírája, első zsengéje Isten országának. Ahol Isten békessége jár át. Mert bár az Isten Lelkétől vezetett embereknek nyugalmuk nincs, de békességük van – ahogy Reményik Sándor írja. Nyugalmuk nincs, mert különböznek a környezetüktől. De békességük van, mert az Atya közösségében, az Ő irgalmának, jóságának, életének erőterében élnek. Nyugalmuk nincs, hiszen hívja őket a cél, és látják, mennyire távol még. De békességük van, mert Jézus előttük végigjárta az utat.
Kicsiny kezdet a gyülekezet. De még azok is, akik most kételkednek, vagy gúnyolódnak a kicsiny kezdet láttán, még ők is örvendezni fognak, amikor Krisztus élete teljességre jut. Nem hatalommal, nem erőszakkal, hanem az Ő Lelkével. Ámen.