Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	Fcs, Szfvár, 2025. november 16. Mt 25:31-46

Szeretettel köszöntöm a gyülekezetet heti igénkkel: Legyen derekatok felövezve, lámpásotok meggyújtva! – mondja Jézus. 
Köszöntöm gyászoló testvéreinket, akik Papp Istvánné, Gizi néni emlékét és Czetőné Takács Andrea hordozva jöttek közénk.
Köszöntöm gyülekezetünk néhai lelkészének Irányi Kamillnak unokáját és családját. 
Köszöntöm a keresztelésre érkezett családokat. Hallgassátok meg a gyermekek evangéliumát! 
81. 629, énekkar

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen.
 
•	A XVI-XVII. században élt holland filozófus, jogász, Hugo Grotius az európai jogtörténet egyik meghatározó alakja. Ő azt vallotta, hogy a jog forrása a természetjog, azaz nem kell hozzá isteni hátteret, igazolást keresni, érvényes a jog Isten-hit nélkül is. Etsi Deus non daretur – mintha Isten nem léteznék – úgy kell a jogot művelni. 
Akár meg is botránkozhatnánk az egyébként kálvinista tudós szavain, de mintha Jézus is hasonló gondolatot vallana ebben a tanításában. Amikor kérdezik ugyanis a jobb és bal keze felől állók, hogy „mikor tettünk veled – vagy nem tettünk veled így”, azt válaszolja: amikor megtettétek, vagy nem tettétek meg ezeket a legkisebbek közül, velem tettétek, illetve nem tettétek meg. Nem ismertetek fel engem, mégis ott voltam.
Hányszor mondjuk, mi igehirdetők: ismerd fel a másik emberben Jézus arcát. Jézus azt állítja elénk: akkor is tégy jót a másikkal, ha nem ismered fel benne Jézust. Akkor is tégy jót a másik emberrel, ha nem is gondolsz arra, hogy ezért bármiféle jutalmat kaphatnál. Etsi Deus non daretur.
•	Nyári táboraink mögött hatalmas előkészületek állnak. Nemcsak a szervezési feladatok látjuk el, hanem a tartalomra is nagyon felkészülünk. A napok tanításai, igehirdetései mind komoly előkészületeket kívánnak. Mégsem csináljuk a tábort. Hanem éppen az a tábor varázsa, hogy élünk, éljük a Jézus követést. Azt adjuk, ami bennünk van. Hogy úgy beszélünk Jézusról, ahogy egy receptet osztunk meg egymással, ahogy a bor zamatáról beszélgetünk, ahogy a világbajnoki esélyeinket latolgatjuk. 
Jó lenne így jézusi módon élni a táboron kívül is. Persze felkészülten, mégis természetes módon. Nem körültekintően feszélyezni magunkat, hogy vezet-e így egy keresztyén, vagy gazdálkodik-e így egy keresztyén, vagy beszél-e így egy keresztyén. Hanem ahogy csak fakad belülről. 
Mert itt Jézus elmondta, hogy mit fog számonkérni az utolsó ítéletben: éhes voltam, és ennem adtatok, szomjaztam és megitattatok, fáztam és felruháztatok… És a következő történetben a tanítványok megmutatják, hogy bizony jól megtanulták a leckét. Jön egy asszony, és drága nárduskenetet önt Jézus lábára. S a tanítványok egyből mondják: ennek az árát a szegényeknek kellett volna adni. S Jézus rájuk szólt: Hagyjátok ezt az asszonyt! Mert a szegények mindig veletek lesznek, de én nem leszek mindig veletek. 
•	Végül is összegyűjthetnénk az Újszövetségből ezernyi parancsot, tanítást, hogyan is viselkedjünk egymás között. Itt az irgalmasságot, másutt a szelídséget állítja előtérbe az Újszövetség. De nem tudom, változnék-e a világ. Csak egy újabb törvénygyűjtemény lenne, amely alapján egymást elítélhetjük, vagy magunkat emészthetnénk. 
Azt hiszem, egész másról van szó. Eddig túlságosan magunkra figyeltünk. Mit tegyünk, mit ne tegyünk. Mik az elvárások. Pedig Jézus magáról beszél. Hogy ő a király. Mindenek felett. Ő, aki persze éhezett és szomjazott, akinek az őt követő asszonyok szőttek ruhát, akit befogadtak, vagy elutasítottak, mert nem  volt saját lakása. Önmagát állítja elénk Jézus, magáról beszél.  Hogy ő fog ítélni – és ítélni fog igazságosan. Ő választja szét az igazat és a hamisat. Nem mindegy, hogy valami igaz, vagy hamis – de most még nem lehet szétválasztani. Az csak a sátán hazugsága, hogy a tudás fájáról ha eszünk, akkor tudni fogjuk, mi a jó és mi a rossz. Az csak a sátán hazugsága, hogy olyan könnyen mondjuk az orvosra, a tanárra, a politikusra, hogy ilyen vagy olyan. Jézus fog ítélni, és elé gyűjtenek minden népet, mert mindenkit meg fog ítélni. És igazságosan fog ítélni, amikor eljön dicsőségében. 
Jézus önmagáról beszél ebben a tanításban. Hogy végre magunkról őreá figyeljünk. Hogy ne felmondandó leckeként tanuljuk a jézusi életet, hanem belül szülessék meg bennünk, bennünk történjék valami változás, valami áthangolódás, újjászületés – és persze újra és újra történjék meg, amit énekelt az énekkar: Szüljön újjá igéd minket! Ámen.