Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	Fcs, 2025. augusztus 31.  2. Sám 15:1-13. 
		
Isten a gőgösöknek ellenáll, az alázatosoknak kegyelmet ad.  (1. Pt 5:5)

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Kedves Testvéreim!

Sokszor beszélünk Isten irgalmáról – és manapság nem beszélünk Isten haragjáról. Pedig logikus, hogy Isten haragszik. Aki szeret, az haragszik is. Aki szereti a gyerekét, az haragudni fog arra, aki bántja a gyerekét. Aki szereti az igazságot, az haragudni fog arra, aki megtöri az igazságot. És védeni fogja az igazságot, a gyermekét az őt bántóval szemben. Isten nem fénykép a szobánk falán, aki mindig mosolyog, akár esik az eső, akár süt a nap. Isten szereti a gyermekeit – ezért haragszik, ha valaki visszaél ezzel  a szeretettel. Jézustól is számtalanszor hallunk kemény mondatokat. Amikor képmutatónak nevezi a farizeusokat, meszelt síroknak az írástudókat, és a többit inkább nem idézem – az evangéliumi példázatban is nyíltan mondja a farizeusról, hogy nem igazult meg. Azaz megmaradt bűneiben. 

Mégsem azt mondjuk, hogy haragos az Isten. Mert nem a harag az igazi énje. Isten igazi énje az irgalom. Haragja vagy abból születik, hogy védi és óvja azokat, akiket megtámadtak. Vagy abból születik, hogy éppen a rossz útra tévedőt vissza akarja zökkenteni a jó vágányra. Mint ahogy az anya elrántja gyermekét a konnektortól. Ez az ószövetségi történet erről az utóbbiról szól. Dávid, aki a legnagyobb király, aki Isten kedve szerint való király, egy idő után – lehet, hogy a hatalom egyszer mindenképpen az ember agyára megy? – szóval a király egy idő után visszaélt hatalmával. Elcsábította Betsabét, és hogy ez a bűn, ami Dávid király idejében halált érdemlő vétek volt – ne derüljön ki, megölette Betsabé férjét, és feleségül vette az asszonyt. 
Döbbenet, ahogy olvassuk a történetet, hogy Dávid hogyan sodródik egyre mélyebbre a bűnben. Először csak annyit tesz, hogy nem ment ki a seregével a csatába. Aztán megkívánja az asszonyt, aztán elhozatja, aztán hazudik, aztán másra akarja kenni a bűnét, s amikor minden kudarcba fullad, akkor megöleti Betsabé férjét. Mint a hógolyó, ami lavinává növekszik. Egyre távolabb Istentől. 
S ekkor bemegy hozzá Nátán próféta. 
Vette a bátorságot, mert ő is az életével játszott, és kimondta: Te vagy az az ember!
S nekem ez a kérdésem: ki mondja meg a királynak, hogy meztelen? 
Ó, tudom, sokan kiírják a facebookra. Sokan sugdossák egymás között. Vannak, akik veszik a bátorságot, és a piacon, a buszmegállóban, a világhálón ott harsogják: meztelen a király. De Nátán nem a király háta mögött beszélt. Hanem bement a királyhoz. És Nátán nem vitt a ruhája alatt tőrt. Nem szervezett ellenállást. Bement a királyhoz (mint az Úristen követe, prófétája), mert Isten haragja azért születik, hogy visszazökkentse a helyes útra a királyt. 
Ki mondja meg a királynak, hogy meztelen?
És kérlek benneteket, ne azon töprengjetek, hogy ki mondja meg Orbán Viktornak, ki mondja meg Magyar Péternek. Valószínűleg ez másnak a dolga. A mi királyaink nincsenek távol tőlünk. 
És hadd mondjam el saját töprengésemet. Hogy annyiszor hallgattam én magam is. Hogy nem mertem elmondani, hogy barátom, te sok mindent keresel, sok mindennel foglalkozol, sok feladatot vállalsz – de Isten igéje nélkül minden, amit teszel, el fog múlni. Annyiszor voltam megértő, hogy persze, tudom, nem érsz rá, meg hogy Isten nem a templomban lakik, lehet vele találkozni az erdőben is, meg lehet imádkozni otthon is – és mégis ott van bennem a lelkiismeret-furdalás, hogy nem mertem odalépni, mint Nátán próféta, s nem mertem kimondani: Te vagy az az ember! S nem Isten haragját, hanem Isten szeretetét vontam meg tőlük. Azt a szeretetet, amellyel vissza akar zökkenteni az élet útjára. 

Mert Isten igazi énje, hogy irgalmaz. Hogy életet ad. Hogy felemel. Hogy visszazökkent az igaz útra. Dávidot ilyen kemény beszéddel. Pálnak napnál is ragyogóbb fényességgel. Hogy rádöbbenjenek: eddig rossz úton jártak. És megtalálják az élet útját. Az irgalom útját. Az alázat útját. A bűnbánat útját. Mert Isten a gőgösöknek ellenáll, az alázatosoknak pedig kegyelmet ad. Ámen.