Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	Gárdony, Szfvár,     2025. április 27.    Jn 20:19-29.

Szeretettel köszöntöm a gyülekezetet a Húsvét utáni első vasárnapon: Áldott a mi Urunk Jézus Krisztus Istene és Atyja, aki nagy irgalmából újjá szült minket Jézus Krisztusnak a halottak közül való feltámadása által élő reménységre. (1.Pt 1:3) 
Ezt a vasárnapot fehérvasárnapnak is nevezik, mert hajdanán ezen a napon azok, akiket Húsvétkor frissen kereszteltek, és tiszta ruhát kaptak, ebben a fehér ruhában jöttek templomba bemutatva azt is, hogy nem szennyezték be a fehér ruhát, tehát hogy keresztségüket komolyan veszik, és valóban Jézus Krisztus szerint élnek. 
Amikor az istentisztelet elején megvizsgáljuk magunkat, gondoljuk végig, mit jelent számunkra a keresztség, hogyan éltünk ezzel az ajándékkal. A mi fehér ruhánk – életünk, amelyet Krisztus vére tisztára mosott – vajon mennyire tündököl, és milyen becsben tartjuk azt. 

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen.

Kedves Testvéreim!

A hét első napján. Jézus környezetében ez a mai vasárnap volt. De itt sokkal többről van szó, mint időpont meghatározásról. A hetedik nap, a szombat a teremtés befejezésének ünnepe. A hetedik napot azért szentelték meg, mert Isten maga is megpihent teremtő munkája után. 
És most a hét első napján valami történik. A teremtés befejeződött – és valami új kezdődik. Hiszen ugyanúgy, mint az első teremtéskor, az Úr Jézus rálehelt tanítványaira: vegyetek Szentlelket. Akkor Isten az élet leheletét lehelte az ember orrába, így lett az ember élő lénnyé – írja az teremtés könyve –, húsvétkor pedig Jézus lehelt a tanítványaira. És valami új jött létre. Ezért ünnepeljük mi a vasárnapot. Az új teremtés ünnepét. Amikor megkeresztelünk valakit – ma is ezt a kisgyermeket – elhangzik a hitvallás: „A mindenható Isten, aki téged vízzel és Szentlélekkel újonnan szült.” Mert a keresztségünkkel új teremtés indult meg bennünk.
Azért vagyunk itt valamennyien, mert valami új történt velünk. Mert a keresztségünkben valami új kezdődött. Mert ránk lehelt Jézus, és újjáteremtett minket. 
És akkor jön Tamás, vagy az ő ikertestvére – és mennyi ikertestvére van! –, és azt mondja: Hiszem, ha látom. Nem, nem Jézust akarja már látni, a sebeivel azonosítani, hanem az ikertestvér azt akarja látni, hogy az új teremtés elindult volna bennünk. És kezdi sorolni: hiszem, ha látom, hogy a keresztyének magasabb erkölcsiséggel élnek. De hát mennyi baj van az egyház körül, anyagi és szexuális visszaélések, hatalommal való kollaboráció, belső viták, felekezetek és kegyességi csoportok közötti feszültségek – hol van itt az új teremtés? 
Egy másik azt mondja: hiszem az új teremtést, ha látom is. De küzdök betegségeimmel, anyagi gondjaimmal, érzem erőm fogyását, és számolok végességemmel. Hinném az új teremtést, ha látnám magamon, hogy az élet győz a halál felett. 
S jön a harmadik ikertestvére Tamásnak, és azt mondja: hiszem az új teremtést, ha látom. De hiába kaptam a keresztséget, naponta a bűnbocsánatot, de nem tudok szabadulni attól, ami megkötöz: a félelmeimtől, a szenvedélyeimtől, az elvárásaimtól – ezek miatt annyi hibát elkövetek, annyi embert megbántok! Hinném az új teremtést, ha látnám magamon annak eredményét, ha tiszta lehetne még fehér ruhám. 
Luther is azt írta a 95 tételben, hogy bizony a bűn ellen való harcunk életünk végéig tart. 
De az evangélium helyreteszi gondolatainkat. Úgy szólt az írás: A zárt ajtók ellenére eljött Jézus, és megállt középen. Jézus zárt ajtóink ellenére eljön, és megáll középen. Ő áll középen. És szélre kerülnek kérdéseink. Ő áll középen, aki legyőzte a kísértőt és a halált. Ő áll középen, és egész világlátásunk átrendeződik. Az a győzelem, amely legyőzte a világot, a mi hitünk – mondja János levele. Nem mi győztük le a világot. Nem mi léptünk túl a régi teremtésen. Jézus, a mi hitünk, győzte le a világot. Ő áll középen. És nem azt mondom, hogy Testvér, fogadd be Őt – bár szívesen mondanám így is. Hanem azt mondom: ő a zárt ajtóink ellenére is eljön, és megáll középen. És bizonyságot tesz róla a Lélek – az igehirdetés –, a vér – az úrvacsora és a víz – a keresztség. Őbenne, Jézusban történik meg az új teremtés. 
S boldogok, akik nem látnak, és hisznek. Boldogok, akik küzdenek saját gyengeségeikkel, mások bűneivel – és mégis hisznek. S nem dőlnek be a sátán szavának, aki el akar bizonytalanítani, aki kételyt akar támasztani szívünkben. Boldogok, akik nem látnak, sem jeleket, sem csodákat, talán Jézus jelenlétét sem érzik életükben, mégis hiszik, hogy az új teremtés Jézus feltámadásával elkezdődött és végbe is megy. Igen, ők is elfáradnak, ellankadnak, néha belefáradnak a jó, az igaz keresésébe – de erejük megújul. Mert szüntelenül Krisztusra néznek. Aki legyőzte a világot. Aki az Atya szeretetét és igazságát, irgalmát és tisztaságát árasztotta ránk, és árasztja ma is népére. 
Míg egykor minden szem meglátja az újat, amit elkezdett bennünk Jézus, amikor hitre hívott. Ámen.