Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	Nyár esti áhítat, 2024. július 4. Mt 5:3. Boldogmondások

Köszöntés
Nyár esti áhítataink: a boldogmondásokról. Ne felejtsük, hogy a Hegyi beszéd eleje ez, tehát úgy olvashatjuk Jézus szavait, mint meghívást a Krisztus-követésre, a tanítványságra. Ugyanakkor felidézik Reformáció ünnepét, hiszen annak evangéliumi szakasza a Máté evangéliumában, a Hegyi beszédben  olvashatóak Jézus szavai. Szóval egyben megújítása is keresztyén életünknek, felfrissítése lankadt – nem a nyár hőségében, hanem az évek szürkeségében ellankadt – hitünknek. 

Ének: 284. Jöjj le hozzánk

Bevezető zsoltár
Boldog ember az, aki az ÚRba veti bizodalmát.
URam, Istenem! Sok csodás tervet vittél véghez értünk, nincs hozzád fogható. 
Szeretném hirdetni és elmondani, de több annál, mint amit fel tudnék sorolni.
Véresáldozatban és ételáldozatban nem telik kedved: nyitott fület adtál nekem. 
Égőáldozatot és vétekáldozatot nem kívánsz.
Légy kegyelmes, URam, és ments meg, URam, siess segítségemre
Örüljenek és örvendezzenek benned mindazok, akik téged keresnek! 
Akik szabadításodra vágyódnak, hadd mondhassák mindig, hogy nagy az ÚR!
Elesett és szegény vagyok, de gondol rám az Úr! 
Te vagy segítségem és megmentőm, Istenem, ne késlekedj! (Zsolt 40:5-7,14,17-18)
Dicsőség az Atyának és a Fiúnak, és a Szentléleknek, miképpen volt kezdetben, most és mindenkor, és mindörökkön-örökké. Ámen.
Boldog ember az, aki az ÚRba veti bizodalmát.

Imádság
Uram, ideülök most lábad elé, mint egykor a tanítványok. Hallgatlak, és kérem, hogy forrósítsd fel szívem, erősítsd meg hitem. Add meg, amit egyedül Te tudsz adni: életújító erődet, az Atya iránti feltételen bizalmat, a bizalomból születő engedelmességet iránta. És az engedelmesség gyümölcsét, a boldogságot Tebenned. Hallgass meg kegyelmesen, Uram, Jézusom. Ámen. 

Ige
Mt 5:3 Jézus mondja: Boldogok a lelki szegények, mert övék a mennyek országa. 
Jónak lenni jó. Adni jó. Jó, ha tudok adni, van miből és van kinek adni. Amikor adok, gazdagnak és hatalmasnak érzem magam. Amikor adok, akkor öröm van szívemben, mert hiszen volt valamim, ami a másiknak hiányzott. És távol legyen tőlem a büszkeség, vagy a dicsekvés, a kivagyiság – nem akarom azt kifejezni, hogy mások felett lennék, hogy a tornasorban vannak nálam alacsonyabbak, hátrébb lévők. Mégis jó érzés adni. 
Az Istennek is szívesen adok. Úgy is illik, arra tanítottak, hogy megköszönjem, amit kaptam. Ha nem is tudom megfizetni, kiegyenlíteni a számlát, de legalább a köszönettel ne maradjak adós. 

Jézus azonban azt mondja: Boldogok a szegények. S a zsoltáros is ezt énekelte: A véresáldozatokban nem telik kedved. Mintha megfordítaná Jézus a szokott rendet, a nemzedékről nemzedékre adott élettapasztalatot. Nem azt mondja: adni jó – hanem azt: kapni jó. Boldog, aki kap. 
Boldogok a tornasorban legkisebbek. Boldogok, akik nem tudják megfizetni Isten áldásait. Boldogok, akik üres szívvel és üres tenyérrel állnak előtte. Boldogok, akiknek nincs semmijük, amivel viszonozhatnák Isten jóságát. Akik csak kapnak, érdem nélkül. Nincsenek jó cselekedeteik, nincsenek kiváló imádságaik, talán még hitük sincs. Boldogok, akik nem tudják ledolgozni azt, amit kaptak. Boldogok a szegények. 

Boldogok, akik felismerik szegénységüket. Akik meglátják tehetetlenségüket, akik gyengének és alkalmatlannak érzik magukat, akik csak kiáltani tudnak: hiszek, Uram, segíts hitetlenségemen. Boldogok, akik beleütköznek határaikba, hogy nem képesek megtenni, amit minden normális ember meg tud csinálni, és nem tudják elintézni, amit minden értelmes el tud intézni. Boldogok, akik oda tudnak állni mások elé, és kérni tudnak – mert nemcsak Isten előtt találják magukat szegénynek, hanem az emberek előtt is. Boldogok, akik beleütköznek határaikba, idejük korlátozott voltába, és feladják tökéletességük képzetét, feddhetetlenségük, hibátlanságuk illúzióját. És mernek hibázni, dühösek lenni magukra és másokra. És mernek bocsánatot kérni, és valamit újrakezdeni. Boldogok, akik beleütköznek határaikba, hogy nem tudnak mennybe menni, sem örökké élni, sem másokat megörökíteni – hanem tudják halandóságukat, elveszettségüket, és hogy nincs más lehetőségünk, mint az Örökkévaló kezébe tenni magunkat. Boldogok, akik felismerik szegénységüket.

Boldogok, mert ők kapnak. Boldogok, mert miközben szegénységüket felismerik, meglátják Isten gazdagságát. És helyreáll bennük a rend, és beleilleszkednek a teremtettség szisztémájába, hogy az Atya van mindenek felett, és mi mégsem vagyunk elveszettek, hanem benne élünk az Atya szeretet-közösségében, az Isten házanépében. Mert miközben koldusok vagyunk, valójában mégis miénk minden Jézus Krisztusért. Mert övék a mennyek országa. Míg a többi boldogmondás magyarázata jövő időben áll, a kezdő- és zárómondat jelen idejű. A szegényeké Isten, a maga teljességében. 

Boldogok a szegények – mondja Jézus –, aki maga is szegénnyé lett értünk. Aki nem saját csónakjába szállt be, hanem Pétert kérte meg, hogy vigye beljebb a parttól. Akié bár minden, hiszen az Atya Fia Ő, mégis asszonyok szolgáltak neki, és elfogadta – a legkisebbtől is – hogy megkenje a lábát. Jézus maga is szegénnyé lett értünk, akit tanítványai is elhagytak, akit ruhájától és méltóságától is megfosztottak. Aki életét is letette. Aki velünk együtt kiáltott az Atyához szegénységében: Te vagy az én segítségem és megmentőm, Istenem, ne késlekedj! (Zsolt 40:18.)

Boldogok a lelki szegények – hív minket is Jézus, hogy követői legyünk, hogy el merjünk indulni nyomdokain. Nemcsak egyen-egyenként, hanem mint gyülekezet is. Pedig be vonzó volna, ha nem küzdenénk anyagi gondokkal, ha minden fejlesztést – anyagi és humánerőforrást – bőséggel meg tudnánk fizetni.  De szegénységre hívott el az Úr. Hogy együtt legyünk szegények a világ szegényeivel, és együtt szoruljunk rá az Atya gazdagságára, és együtt tudjunk hálát adni minden egyes napon, mert átéljük, hogy miénk a mennyek országa – miénk Isten maga. Ámen. 

Ének: 252. Jer, dicsérd Istent nagyvilág

Uram, meghívtál bennünket, hogy tanítványaid legyünk. Csodálatos az ígéreted, hogy miénk Isten maga, az Ő teljességében, örökkévalóságában, tisztaságában és hibátlanságában. Mégis megborzad a szívünk, hogy le kellene mondanunk hatalomról, vagyonról, tehetségről, időről – és mindent, amink van, beállítani a Te szolgálatodba. Bocsásd meg kételkedésünket, és hívj szüntelenül, hogy mégis meginduljunk a nyomodban. Sőt vígy karjaidban, hogy végül célba érjünk. Ámen. 
Miatyánk
Áldás
Ének: 380. Uram, Jézus, drága kincsem