Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	  Fcs, Szfvár, 2024. június 9.    Ézs 55:1-5.

Jézus mondja: Jöjjetek énhozzám mindnyájan, akik megfáradtatok és meg vagytok terhelve, és én megnyugvást adok nektek. 
Jézus tehát hív – és mi jöttünk. 
Megnyugvást keresünk, hétköznapi dolgainkban, különleges élethelyzetben, a munkánkba belefáradva, családi vagy egyéni krízisekben, társadalmi viták hevében, igazságkeresése közben. 
Ezeket mind tegyük le a gyónásban. Vegyük komolyan ne csak a hívást, hanem azt, amit ígér: megnyugvást adok nektek.
Kezdő énekünk ezért Istendicséret lesz, az a tapasztalat, hogy Ő eddig is eltartott minket. A 61. sz. éneket énekeljük. Aztán a 624. rendet követjük, a főének pedig a 435. számú lesz. 

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Jézus hív
1. Örömmel halljuk hívását – lenne néhány korrekciónk, hogy ne zsíros falatokra, hanem valami könnyű vacsorára szóljon a meghívás. És legyen jó idő holnap: ne essék az eső – vagy essék az eső, de ne legyen jég. És sikerüljön az érettségi és más vizsga, a főnök engedjen el szabadságra Szóval vannak ötleteink, hogy mivel elégítse meg szomjunkat Isten. Mert szomjasak vagyunk.  
És szerintem ezért is vagyunk itt. Mert valóban sokan szomjasak. És nem az a baj, hogy esik-e az eső, hogy miért dohányzik a szomszéd. Valóban szomjasak vagyunk. Betegséggel küzdve, anyagi problémákkal, élet és halál között, családi krízisekben, végtelen magányban, kiszolgáltatottan – és megnevezhetetlen, egzisztenciális szorongásban. Szomjazunk tiszta beszédre, emberséges hozzáállásra, befogadottságra. És annyi mindent kipróbáltunk már – és semmi nem segített. 
Jó hallani Jézus hívását: nem áruként, nem érdekektől vezérelve, hanem azért, mert szükségünk van rá. Nem reklám, nem beetetés, vagy demóprogram – hanem ingyen, érdem és érdek nélkül, feltételek nélkül hív. 
Persze vannak többen, akik mondják: próbáltam a én már keresztyénként is: imádkoztam, és templomba jártam, meg tizedet fizettem – és ott is csak emberek vannak, és semmit nem segített, Lehet, hogy valakinek bejön a keresztyénség, de nekem nem jött be – mondják csalódottan. 
Mások meg kajánul: hogy amolyan fájdalomcsillapítás ez a hit: tűrd el a szenvedést, és majd odaát megkapod jutalmát. A földön rossz, de majd a menny mindenért kárpótol. 
Akár csalódottság, akár gúny – mi mégis szomjasak vagyunk, és Isten hívott bennünket: Ti szomjazók mind, jöjjetek vízért, még ha nincs is pénzetek! 

2. Amikor Isten hív, a Dáviddal való szövetségére emlékeztet. Tanúvá tettem őt a népek között, fejedelemmé és parancsolóvá a nemzetek fölött. Mert minden szomjúságunk onnét fakad, hogy Isten nélkül élünk. És igen, sokan megpróbálkoztak már a keresztyénséggel: próbáltak imádkozni, templomba járni. És bizony, valóban keresztyénként is olykor így gondolkozunk: van Isten – és vagyok én. Ha nem is két egyenrangú fél, mert azért Isten mégis nagyobb, de mégis egy tőle független, és ha nem is vele szemben álló, de mellette álló ÉN. Akinek saját joga, igazsága, szükséglete van. Mintha mindannyiunknak az Isten világában saját kis nagykövetségünk lenne.
Isten pedig Jézushoz hív: gyere el a vendégségembe! A nagy vacsorámra. Lépj ki az önállóságodból, és gyere hozzám vendégségbe. János apostol ezt egészen gyakorlatias példával mondja el: Mi tudjuk, hogy átmentünk a halálból az életbe, mert szeretjük testvéreinket: aki nem szereti a testvérét, az a halálban marad. Aki gyűlöli a testvérét, az embergyilkos; azt pedig tudjátok, hogy az embergyilkosnak nincs örök élete. Abból ismerjük a szeretetet, hogy ő az életét adta értünk; ezért mi is tartozunk azzal, hogy életünket adjuk testvéreinkért. Akinek pedig világi javai vannak, de elnézi, hogy a testvére szükséget szenved, és bezárja előtte a szívét, abban hogyan maradhatna meg az Isten szeretete? Gyermekeim, ne szóval szeressünk, ne is nyelvvel, hanem cselekedettel és igazsággal. 
Átmentünk a halálból az életbe. Jézus meghívott, és átvezetett a gyűlöletből a szeretetbe. Jézus meghívott, és már nem a saját konzulátusunkon élünk, hanem Isten világának polgárai vagyunk. És persze vannak gondjaink – érettségi, betegségek, a munka terhe, a felettünk zajló politikai csatározások. És ezekkel ma is Istenhez fordulunk. Mert azt ígérte, hogy Ő ad nekünk az élet vizének forrásaiból ingyen. Azt kérjük, hogy ezek között a gondjaink között is őrizzen meg szeretetében. Ne vigyen minket kísértésbe, amelyet már nem tudnánk elviselni. Hadd éljünk már itt a földön az Ő országának polgáraiként.  Ámen.