Author: Imre Rumy

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	Húsvéthajnal 2023. április 8-9. Mt 28:1-10.

Hol a helyem?

1. Találkozunk a templom előterében

Éjjel van. Más, jóérzésű emberek ilyenkor már alszanak. 
	Itt vagyunk, eljöttünk, mert valami készül itt. 
	Mert valamire várunk. 
	Mert otthon nem találtuk helyünket. 
Így lehettek az asszonyok is szombat éjszakáján. Aludni sem tudtak, hajnalban már indultak a sírhoz. 
Így lehettek az őrök is, ott álltak a sír bejáratánál – minek is vagyunk itt, mit keresek én itt, míg a többiek kockáznak a helyőrségben, isznak és nevetgélnek, mi itt vagyunk, egy halottat őrzünk – mit keresek én itt?
Imádkozzunk!
Atyánk! Ide hívtál. Valami ide vonzott. A húsvéti titokból valamit szeretnénk megsejteni. A húsvéti történetből szeretnénk, ha valami személyessé válnék. Itt vagyunk – még sötét van: Te ébressz világosságot szívünkben! Hadd táruljon fel szívünk sziklasírja, hogy beláthassunk mennyei világodba! Ámen. 
221. ének – Két tanítvány indul útnak

2. Keresd meg a helyed!

A templom különleges hely. Vannak megszokott helyeink – talán leginkább a padok azok. Valamelyik pad, ahol legtöbbször ültem.
Lehet egy-egy emlék helye: keresztelés vagy esküvő, konfirmáció vagy valami különleges áldás helye. Az oltár térdeplője.
S lehetnek vágyott helyeink, amiket nem annyira ismerünk, ami kíváncsisággal tölt el (mi van az orgona mögött, a sekrestyében?). S ahol a lelkész áll vagy a kántor ül – mikor kerülhetek én is oda, milyen érzés lehet prédikálni, orgonán játszani?
Hol a helyed? Hova telepednél?
Elénekeljük az éneket, aközben keresd meg a helyedet! 
376. ének – Téged keres imádságom
Volna-e valaki, aki elmondaná, miért ült oda? Hol látja a maga helyét? 

Mily kedvesek a te hajlékaid, ó, Seregek URa! 
Sóvárog, sőt eleped a lelkem az ÚR udvarai után. 
Testem és lelkem ujjongva kiált az élő Istenhez. 
Még a veréb is talál házat, és a fecske is fészket, 
ahova fiókáit helyezi oltáraidnál, Seregek URa, királyom és Istenem! Boldogok, akik házadban laknak, szüntelenül dicsérhetnek téged! Bizony, jobb egy nap a te udvaraidban, mint máshol ezer. 
Jobb az Isten háza küszöbén állni, mint a bűnösök sátraiban lakni. 
Mert nap és pajzs az ÚR, kegyelmet és dicsőséget ad az Isten. 
Nem vonja meg javait az ÚR azoktól, akik feddhetetlenül élnek. Seregek URa, boldog az az ember, aki benned bízik!   (84. Zsoltár versei)

Most hadd kérjelek, hogy mégis jöjjetek közelebb – valahová ide előre. 

3. Húsvét evangéliumát olvasom: Mt 28:1-10
Az angyal elhengerítette a követ, és leült rá. Itt a helye.
Nem azért hengerítette el a követ, hogy Jézus feltámadhasson. Akinek nem volt akadály a halál falát átlépni, annak nem állja útját a kő sem. Az angyal azért hengerítette el a követ, hogy belássanak az asszonyok és a tanítványok az üres sírba. Hogy az ember hite elől hengerítse el a követ. 
Itt a helye az angyalnak: itt az elhengerített kövön. 
Angyal – vannak-e angyalok? Ha vannak is, nem a transzcendens világban? Nem ott volna a helyük a mennyben? Nem ott kellene ennek az angyalnak is ujjongania az Atya mellett, hogy Jézus feltámadt a halálból, hogy visszatér az atyai házba? 
Mégis, ennek az angyalnak nem a mennyben van a helye.
Ennek az angyalnak ott a kövön a helye. Hogy hírt adjon: Nincsen itt, feltámadt! 

216. ének: Dicsőség néked Istenünk! 

4. Az asszonyok nem találták helyüket otthon. Indultak a sírhoz. A nagycsütörtöki történetben a tanítványok elaludtak szomorúságukban és félelmükben. Az asszonyok pedig nem tudtak otthon ülni. Szintén szomorúságukban és félelmükben.
Ilyenek vagyunk: olykor leblokkolunk, máskor nem tudunk megmaradni egy helyben. 
Hol volna a helyük az asszonyoknak?
Nekik itt a helyük. Itt, ahol az angyal megnyitotta a sír ajtaját. Ahol belátni a résen – nemcsak a sír mélyére, hanem Isten titkaiba. Itt a helyük – ha otthon maradtak volna, ki lett volna a tanú? 
Itt a helyük – persze megrettentek ők is, mint az őrök. 
Itt a helyük – pedig amit tenni akartak, nem tehették, mert eltűnt Jézus teste. 
Itt a helyük – pedig elképzelem, hogy tanácstalanul néznek körül, mit is kell tenniük, hogy elvigyék a hírt – ők, akiknek nincs jogkörük tanúskodni? 
Itt a helyük – ahogy nekünk is itt a helyünk: ahol hangzik a hír: Jézus feltámadt! 
És lassan ocsúdunk az asszonyokkal együtt: mi minden következménye van annak, hogy Jézus él! Hogy a megfeszített Jézus feltámadt! 
Ebből néhányat összegyűjtött a 222. énekünk.
Most azt énekeljük el!

5. Itt a helyük az asszonyoknak – az üres sírnál, ahol az angyal leült a kőre, ahol hallották a hírt: Nincs itt, feltámadott! Ők lettek az első tanúi annak, hogy Jézus él!
Tanúk lettek és hírvivők. 
Ahogyan az angyal nem maradt a mennyben, úgy az asszonyok sem maradtak a sírnál. Indultak, vitték a hírt: Jézus él!
Ahogy mentek, ahogy indultak teljesíteni a küldetést, maga Jézus állt meg előttük. Miközben végezték, amit az angyal rájuk bízott, aközben találkoztak Jézussal. 
Amikor úton voltak az asszonyok, akkor újból helyükön voltak. 
Amikor vitték a hírt – ott volt a helyük. 

6. Hol a helyem? – kérdeztük az elején.
A helyed itt van, Jézus mellett. A helyed itt van, ahol meghallod az örömhírt. A helyed itt van, ahol az angyal megszólít. 

S ha már megszólított, ha már meghallottad a hírt, hogy Jézus él, akkor indulj, mert ott a helyed.
Ahogyan az úrvacsora után kapjuk a küldetést: menjetek el, és hirdessétek az Úr halálát és feltámadását. 
Hadd adjak mindannyiótoknak néhány igéslapot. Nem emlékül, hanem küldetésként. Hogy amint az asszonyok elindultak, úgy adjátok ti is tovább a hírt: Jézus él, és legyőzte a halált!
Nem úton-útfélen beszéltek az asszonyok. A tanítványokhoz küldettek. Azokhoz, akik leginkább rászorultak erre a jó hírre. Azokhoz, akiket Jézus maga is meg akart keresni. 
Így gondoljatok azokra, akiknek leginkább szükségük van a húsvéti hírre, akik Jézushoz tartoznak, és akiket Jézus meg akar keresni!

Hogy a feltámadás örömét megízleljük, a 224. éneket énekeljük!
Krisztus Jézus ím feltámadt!

Álljunk most ide az oltár köré! Kicsit elcsendesedünk. 
	Gondoljunk azokra, akiknek szükségük van a húsvéti hírre! 
	Gondoljunk azokra, akik holnap beszélnek majd másoknak Jézusról!
	Gondoljunk azokra, akiknek életét a húsvéti hír megváltoztatja majd: reménységet, örömöt, közösséget és célt ad nekik.

S egész egyházunkat, gyülekezetünket, családunkat vigyük Isten elé, amikor az Úrtól tanult imádságot mondjuk közösen!

Menjetek el, és hirdessétek az Úr halálát és feltámadását!
Menjetek el, és közben találkozzatok magatok is az élő Jézussal,
	hogy hitetekben megerősödjetek!
Menjetek el, és őrizzen meg benneteket a mindenható és irgalmas Isten,
az Atya, Fiú, Szentlélek! Ámen.

Végül a 388. éneket énekeljük: Győzelmet vettél!