Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	Szfvár, 2022. szeptember 25.  Ám 6:1-7.

Akik Zoárd és Szonja keresztelésére érkeztek…
Gyermekek evangéliuma

Minden gondotokat őreá vessétek, mert neki gondja van reátok (1. Pt 5:7)

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Kedves Testvéreim!

Jézus azt kérdezi: Nem több-e az élet a tápláléknál és a ruházatnál. 
Ó, persze, sokkal több ennél az élet! – vágjuk rá gyorsan. Ismerjük a Maslow-féle szükséglet-piramist, és tudjuk, hogy az étel és a ruha a fiziológiai szükségletekhez tartozik, azaz az élet ennél sokkal több. Mert még a fiziológiai szükségleteinkről is lemondunk azért, hogy valakihez tartozzunk, hogy elismerést kapjunk, s akkor is, amikor keressük a szépet, a szemet-fület gyönyörködtetőt. Sokkal több az élet az ételnél és a ruházatnál. 
De Jézus azt is kérdezi: nem több-e az élet annál, hogy valaki mellett ébredhetsz föl, nem több-e az élet annál, hogy még jobban megismerd a világot, nem több-e az élet a vasárnap délutáni kávézásnál, a Brandenburgi versenyek lendületes hangjainál. 
És tudjuk, hogy Jézus kérésére csak igenlő választ lehet adni – még akkor is, ha nem értjük: igen, még ennél is több az élet. 
Az élet Isten. Isten az élet. Amikor azt mondod: Örökkévaló, amikor azt mondjuk: Teljesség. Amikor azt mondjuk: Mindenható. Vagy akár azt: Feltámadt a halálból. Mindig arról szólunk, hogy Isten az élet. A délutáni kávézás másfél óra. A 3. Brandenburgi verseny negyed óra. Isten az élet. 

Valamikor azt tanultam: Isten szeretetből teremtette ezt a világot. Nemigen értettem ezt a mondatot. Most sejtek belőle valamit: azért teremtette, hogy megossza vele önmagát. Azt írja a Szentírás az ember teremtésénél, hogy „az élet leheletét lehelte orrába”. Azaz önmagából adott az embernek. 
Amikor Jézus eljött erre a világra, önmagát adta oda az embernek. A gyógyítási történetek nemcsak egy-egy gyógyulást írnak le, hanem azt, hogy Jézus a maga teljességéből adott nekünk. Végül egész életét odaadta. 
Isten megosztotta velünk önmagát. Több az élet – mert Isten élete van bennünk.   Kezdő énekként az 53-as éneket énekeltük. Ebben megvallottuk, milyen sokat jelent, hogy Isten megosztotta velünk önmagát. A Lélek által élünk. Azáltal élünk, hogy megosztotta magát velünk az Úr. S a Lélek szerint élünk: megosztjuk magunkat embertársainkkal. 

Nem tudom, hogyan énekeltek Ámósz korában – Dávid énekeiben szenvedéseit és örömeit megosztotta az Úrral, és megosztotta kortársaival. Ámósz korában elefántcsont pamlagon heverve a maguk szórakoztatására énekeltek, egy kicsiny belső kör tivornyázására. S nem törődtek népük romlásával. 
Nem a gazdagsággal van baj, hanem a megosztás hiányával. Amikor féltvén a jövőmet, a saját védettségemet, megszokott közegemet nem merem megosztani javaimat. 

S a Galatákhoz írt levél szól arról, hogy nemcsak anyagi javaink vannak, hanem egymás iránti figyelmesség, az igazság ismerete, a szelíd szó, sőt: az ige, amely adatott nekünk: a vigasztalás beszéde, a bűnbocsánat igéje, a reménység igéje – mind azért adatott nekünk, hogy megosszuk egymással. 
Jézus azt mondja a tanítványainak az evangélium végén: tegyetek tanítvánnyá minden népet – amitek van, amit kaptatok az evangélium által, azt osszátok meg. Gyermekeink sem azért vannak, hogy tiszteljenek bennünket – írja József Attila. S nem azért, hogy majd legyen, ki eltartson öregkorunkban. Hanem azért, mert ahogyan Isten vágyott arra, hogy megossza velünk életét, mi is vágyunk arra, hogy megosszuk életünket gyermekeinkkel. 

Több az élet a ruházatnál és az ételnél. Nem lehet két úrnak szolgálni – emlékeztet Jézus. Vagy igényeinket akarjuk kielégíteni, vagy Isten útjára lépünk, és megosztjuk testi-lelki javainkat. Több az élet a ruházatnál és az ételnél.
Mégis, Jézus körül gyógyulnak a betegek, lecsillapodik a vihar, kihúzza Pétert az örvényből, jól tartja az ötezer embert. Mert bár több az élet a ruházatnál – mégis tudja, hogy szükségünk erre is. Neki gondja van reánk. Ámen.