Author: Imre Rumy

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	Szfvár, 2022. január 23. 1. Jn 3:10-12.

Erős vár a mi Istenünk! Jó, hogy együtt lehetünk. Sokféle helyről, más-más körülmények közül jöttünk. Megvalósul, amit Jézus mond – persze az a mennyek országáról szól, de nem itt, a gyülekezetben kezdődik az? – szóval Jézus azt mondja: Eljönnek napkeletről és napnyugatról, északról és délről, és asztalhoz telepednek Isten országában.
Jöttünk, és asztalhoz telepszünk, hogy Isten igéjét hallgassuk, hogy Jézus testének és vérének éltető táplálékát magunkhoz vegyünk. 
Ma eljött közénk Dávid Kata, hogy a keresztség szentségében részesedjék, hogy ő is ideüljön Isten országának asztalához. Hadd köszöntsünk Téged szeretettel!
És mindazokat, akik elkísértek, akik veled itt vannak.
Kezdő énekünk a 277. ének lesz, utána a 619. rendet használjuk majd, és a főének a 384-es ének lesz.

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Kedves Testvéreim!

Gyógyításokról szóltak ma az igék. Ez a mostani szakasz is. Az ószövetségi szakaszt nagyon szeretem. Majd a keresztelésen idézek még belőle. Ebben a történetben két gyógyítás is szerepel. Az egyik Naamán meggyógyítása. A másik pedig két nép megbékítése. Két ország majdnem háborúba kezd egy félreértés miatt – de a próféta közbelép, Isten embere mindkét betegséget meggyógyítja. Van ott még néhány betegség: meggyógyul Naamán nemcsak a testi betegségéből, hanem téves hitéből is. 
Az evangéliumi történet is két gyógyítást tartalmaz: a vak visszakapja látását, és a kapernaumi százados szolgája is meggyógyul. De a fő kérdés nyitva marad a történet végén. Jézus mond egy kemény mondatot:  „akik pedig a mennyek országa fiainak tartják magukat, kivettetnek a külső sötétségre” Szóval van miből gyógyulnia azoknak is, akik azt gondolják magukról, hogy ők egészségesek. Arra a hitre kellene eljutniuk, ami a századosban megszületett. 
Mindkét történet túlmutat a testi gyógyuláson. Valami belső változást, valami belső gyógyulást munkál bennünk az Úristen. 
Gyógyításról szól a levélbeli ige is. 
Elég szigorúnak tűnnek János levelének mondatai. „aki nem cselekszi az igazságot – vagy inkább azt mondanám: aki nem cselekszik igazságosan – az nem Istentől való”. S akkor elkezdi az ember tapogatni magát, hű, vajon igazságosan cselekszem-e? Mintha valami pattanásról lenne szó – „jaj, vajon nekem nincsenek kiütéseim? Érzem a szagokat? Hű, nekem is hullik a hajam”. Hadd fordítsuk meg: Azért cselekszik valaki igazságosan, mert Isten igazságos. Azért szeretheti az Istentől való a testvérét, mert Isten szeret. 
Milyen is az, amikor Isten igazságos? Nos, nem az, amikor egyik szemével nézi az embert, a másikkal pedig a törvénykönyvet. Isten igazsága az, amikor Jézusra néz, és Jézuson keresztül lát minket. Amikor Jézusnak azt mondja: ez az én szeretett Fiam, akiben gyönyörködöm – és közben benne lát minket is, akik Jézus Krisztusba belemeríttettünk, megkereszteltettünk. Az az Isten igazsága, amikor nem arra néz, mit vár el tőlünk, hanem arra, amit ígért nekünk. 
Nem tudom, testvérem, átélted-e már Istennek ezt az igazságát? Amikor veled igazságosan cselekedett – amikor nem a te igazságod szerint, hanem az ő igaz voltára tekintettel cselekedett? Amikor ott voltál, mint egy összetört tükör – és mégis megcsillant benned a napsugár. Amikor ott voltál, mint egy szétvágott parafadugó – és a kisgyerek, aki kézbe kapott, mégis örvendezve forgatott kezében. 
Ha átélted, milyen, amikor Isten igazságos, akkor Istentől születtél. Ne feledd el, hogy Istentől születtél. Légy ilyen irgalmasan igazságos. Magadhoz – Istentől megformált magadhoz hűséges! 
Sokan eljönnek majd napkeletről és napnyugatról, és asztalhoz telepednek Isten országában. Akik vágyódunk Isten irgalmára, akik nem tudunk betelni Jézus szeretetének ízével, hűségének üdítő italával – jövünk, és odaülünk Isten országának asztalához. 
A testvérszeretetről ez a levél legalább három alkalommal ír. Mindössze öt fejezet, és háromszor visszatér ugyanaz a téma. Isten gyógyítása nem varázspálcával történik. Isten gyógyítása belül történik. S hogy ez kint is meglátszódik – ahogy igénk mondja: felismerhetővé válik – ahhoz sok tusakodás, vívódás, akaraterő kell. Leginkább pedig az, hogy újra és újra visszatérjünk arra, hogy hogyan ismertük meg Jézus szeretetét. Ez nem a múlton való ábrándozás, nem nosztalgia. Hanem Jézus irgalmából születik meg bennünk az irgalom, így formálódunk lassan, lépésről lépésre Jézus arcára. Ezért vágyódunk a Jézussal való közösségre. Mert saját erőnkből nem tudnánk igazságosan cselekedni, szeretettel fordulni mások felé. Csak ha Jézus táplál, csak ha ő formálja gondolkodásunkat. 
Gyógyítási történeteket olvastunk ma. Gyógyítson minket is – testünket, lelkünket, közösségeinket, kapcsolatainkat hűségével és igazságával Jézus, a mi gyógyítónk! Ámen.