Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	       Szfvár, 2020. április 13. Húsvéthétfő	                5. Móz 32:39-40.

Szeretettel köszöntöm Húsvét vasárnapján Isten igéjével: Jézus mondja: „Ne félj! Én vagyok az első és az utolsó és az élő: halott voltam, de íme, élek örökkön-örökké, és nálam vannak a halál és a pokol kulcsai. ”. (Jel 1:17-18)

Ének:
Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen.
Bevezető zsoltár (Introitus)
Nem halok meg, hanem élek, halleluja,
és hirdetem az Úr tetteit, halleluja! Zsolt 118,17
Erőm és énekem az Úr, mert megszabadított engem!
Kegyelmes és igazságos az Úr, irgalmas a mi Istenünk!
Levette rólam a bilincset, és megmentette lelkemet a haláltól.
Ezért az Úr színe előtt fogok járni az élők földjén. Zsolt 118,14; 116,5.16.9
Dicsőség az Atyának és a Fiúnak és a Szentléleknek, miképpen volt kezdetben, most és mindenkor, és mindörökkön-örökké. Ámen.
Nem halok meg, hanem élek, halleluja,
és hirdetem az Úr tetteit, halleluja! Zsolt 118,17

Krisztus imádása (Kyrie)
Úr Jézus Krisztus, aki haláloddal megtörted a halál hatalmát, Uram, irgalmazz!
Úr Jézus Krisztus, aki feltámadásoddal életet ajándékozol nekünk, Krisztus, kegyelmezz!
Úr Jézus Krisztus, aki a halál fullánkját megsemmisítve békességet hirdetsz minden embernek, Uram, irgalmazz!
Dicsőítés (Gloria in excelsis)
Dicsőség a magasságban Istennek, és a földön békesség, és az emberekhez jóakarat!
A nap imádsága (Kollekta)
Imádkozzunk! Mindenható örök Isten, aki egyszülött Fiad halálával eltörölted a világ bűnét, és feltámasztásával megtörted a halál erejét! Add nekünk Lelkedet, hogy föltámadott Urunkat követve új életben járjunk, és elnyerjük az örök életet, a mi Urunk Jézus Krisztus által, aki veled és a Szentlélekkel Isten, él és uralkodik mindörökkön-örökké. Ámen.
A nap igéi:
Húsvét ünnepének ószövetségi igéjét megírva találjuk Mózes 5. könyvének 32. fejezetében a 39. és 40. versben:
Lássátok be, hogy csak én vagyok, nincsen Isten rajtam kívül! Én adok halált, és én adok életet, összezúzok és gyógyítok, nincs, aki kezemből kimentsen. Kezem az égre emelem, és megesküszöm önmagamra, az örökké élőre.
Áldjuk az Urat, mert irgalmas, és beszéde megmarad örökké!
Húsvét vasárnapjának újszövetségi olvasmánya az Apostolok Cselekedeteiről szóló könyv 10. fejezetéből való a 34. verstől kezdve:
Erre Péter beszélni kezdett, és ezt mondta: Most értem meg igazán, hogy Isten nem személyválogató, hanem minden nép között kedves előtte, aki féli őt, és igazságot cselekszik. Ezt az igét küldte Izráel fiainak, amikor békességet hirdetett Jézus Krisztus által. Ő a mindenség Ura! Ti tudjátok, mi történt, Galileától kezdve egész Júdeában, az után a keresztség után, amelyet János hirdetett: a názáreti Jézust felkente az Isten Szentlélekkel és hatalommal, és ő szertejárt, jót tett, és meggyógyított mindenkit, aki az ördög igájában vergődött, mert az Isten volt vele. Mi pedig tanúi vagyunk mindannak, amit ő tett a zsidók tartományában és Jeruzsálemben. Őt azonban fára feszítve megölték, de Isten harmadnapon feltámasztotta őt, és megadta neki, hogy megjelenjék, de nem az egész népnek, hanem csak azoknak a tanúknak, akiket Isten előre kiválasztott: minekünk, akik együtt ettünk és ittunk vele, miután feltámadt a halálból. És ő megparancsolta nekünk, hogy hirdessük a népnek, és tegyünk bizonyságot arról, hogy ő Istentől rendelt bírája élőknek és holtaknak. Róla tesznek bizonyságot a próféták mind, hogy aki hisz őbenne, az ő neve által bűnbocsánatot nyer.
Urunk, szentelj meg minket igéddel! A Te igéd igazság.
Az ünnep evangéliuma Lukács evangéliumának 24. fejezetéből a 13. verstől: Jézus tanítványai közül ketten aznap egy faluba mentek, amely Jeruzsálemtől hatvan futamnyira volt, és amelynek Emmaus a neve, és beszélgettek egymással mindarról, ami történt. Miközben egymással beszélgettek és vitáztak, maga Jézus is melléjük szegődött, és együtt ment velük. Látásukat azonban mintha valami akadályozta volna, hogy ne ismerjék fel őt. Ő pedig így szólt hozzájuk: Miről beszélgettek egymással útközben? Erre szomorúan megálltak. Majd megszólalt az egyik, név szerint Kleopás, és ezt mondta neki: Te vagy az egyetlen idegen Jeruzsálemben, aki nem tudod, mi történt ott ezekben a napokban? Mi történt? – kérdezte tőlük. Ők így válaszoltak neki: Az, ami a názáreti Jézussal esett, aki cselekedetben és szóban hatalmas próféta volt Isten és az egész nép előtt; és hogyan adták át főpapjaink és főembereink halálos ítéletre, és hogyan feszítették meg. Pedig mi abban reménykedtünk, hogy ő fogja megváltani Izráelt. De ma már harmadik napja, hogy ezek történtek. Ezenfelül néhány közülünk való asszony is megdöbbentett minket, akik kora hajnalban ott voltak a sírboltnál, de nem találták ott a testét; eljöttek, és azt beszélték, hogy angyalok jelenését is látták, akik azt hirdették, hogy ő él. El is mentek néhányan a velünk levők közül a sírhoz, és mindent úgy találtak, ahogyan az asszonyok beszélték; őt azonban nem látták. Akkor ő így szólt hozzájuk: Ó, ti balgák! Milyen rest a szívetek, hogy mindazt elhiggyétek, amit megmondtak a próféták! Hát nem ezt kellett-e elszenvednie a Krisztusnak, és így megdicsőülnie? És Mózestől meg valamennyi prófétától kezdve elmagyarázta nekik mindazt, ami az Írásokban róla szólt.
Így értek el ahhoz a faluhoz, amelybe igyekeztek. Ő azonban úgy tett, mintha tovább akarna menni. De azok unszolták és kérték: Maradj velünk, mert esteledik, a nap is lehanyatlott már! Bement hát, hogy velük maradjon. És amikor asztalhoz telepedett velük, vette a kenyeret, megáldotta, megtörte és nekik adta. Ekkor megnyílt a szemük, és felismerték, ő azonban eltűnt előlük. Ekkor így szóltak egymáshoz: Nem hevült-e a szívünk, amikor beszélt hozzánk az úton, amikor feltárta előttünk az Írásokat? Még abban az órában útra keltek, és visszatértek Jeruzsálembe, ahol egybegyűlve találták a tizenegyet és a velük levőket. Ők elmondták, hogy valóban feltámadt az Úr, és megjelent Simonnak. Erre ők is elbeszélték, ami az úton történt, és hogy miként ismerték fel őt a kenyér megtöréséről.
Ezek az evangélium igéi. Áldunk Téged, Krisztusunk!

Kedves Testvéreim!
Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen.
Az igehirdetés alapjaként ma is az ószövetségi igét kaptuk. Két rövid igevers, tömör mondatok, az Úr szavai: Lássátok be, hogy csak én vagyok, nincsen Isten rajtam kívül! Én adok halált, és én adok életet, összezúzok és gyógyítok, nincs, aki kezemből kimentsen. Kezem az égre emelem, és megesküszöm önmagamra, az örökké élőre.
Hálás vagyok azért, hogy erről a két versről kell ma szólnom.
A Húsvét olyan kettős ünnep. Mert valóban családi, közösségi ünnep – és olyan jó egymással találkozni, békésen beszélgetni a kertben, ülni az ünnepi asztalnál, lesni a gyerekeket, ahogy keresik a húsvéti tojásokat, csokinyuszikat. S ha valakinek ez nem adatott meg – hát tényleg szép dolog felhívni a másikat, s beszélgetni hosszan régi időkről, és jókívánságot kapni messzi földről… Még akár „kellemes” is lehet a húsvét… Ez az egyik oldala. Ez az emberi oldala. Nem akarom ezt lebecsülni, sőt… majd a végén talán visszatérek erre a békés ünneplésre.
A Húsvét másik jelentése az eredeti történet. Az az egészen bizarr jelenet, amelyet az evangélium leírt – hogy a tanítványok annyi híradás, annyi egybevágó esemény ellenére sem mertek hinni, mert a feltámadás annyira elképzelhetetlen, annyira szürreális, annyira nem ebbe a világba illő. És annyira félelmetes! Húsvét mindent megváltoztat. Az emmausi tanítványok nemcsak fizikai irányukban váltottak irányt, hogy eddig menekültek Jeruzsálemből, s amikor felismerik Jézust, akkor rohannak vissza – bár fáradtak, bár leszállt már az éjszaka, bágyadt holdsugárnál, tizenegy kilométert mennek vissza, mert gondolkodásuk iránya megváltozott.
Tegnap este megdöbbentő hír fogadott – egyik ismerős házaspár 18 éves lánya meghalt. Olaszországban műtötték volna, életmentő műtéttel, de a járvány miatt nem utazhattak. Húsvét vasárnapján – amikor Jézus feltámadását ünnepeltük, akkor ez a lány meghalt. A kellemes ünnep nem kellemes többé. És a hír ismeretében az ószövetségi igénk egészen megrázó. Azt mondja az Úr: Én adok halált, és én adok életet, összezúzok és gyógyítok, nincs, aki kezemből kimentsen. Egyik barátom meghallgatta a tegnapi istentiszteletünket, és azt a mondatot emelte ki: elhallgatnak a csipegő kiscsibék és tojásfestő nyulak – és hozzátette: és megmarad a HIT. Kormos István verse jutott eszembe. A Mozsár: Húsvét előtt, karácsony előtt / hányszor törtélek-zúztalak! / Dió, cukor, mák, / dió, cukor, mák, / szétzúzódott az a világ, / széttördelődött az a világ,/ s te vagy, hogy lássalak. // Még pontosabb, ha úgy fogalmazunk: egyedül az Úr marad meg. Lássátok be, hogy csak én vagyok, nincs más! Az egyedüli valóság – s minden más csak annyiban létező, amennyiben hozzá kapcsolódik.
Az emmausi tanítványok egyszer csak arra döbbentek rá, hogy ennek a LÉTEZŐNEK, a Vannak körébe tartoznak. Először azt mondták „pedig mi azt hittük”, és összetört teljesen minden reményük, amikor pedig Jézust felismerték, egyszerre rádöbbentek, hogy igen, összetört a világ, mindaz, amit eddig reméltek, amit teljesnek gondoltak, de a valóságosan létező, az egyedüli VAN, aki él, aki feltámadt a halálból – az az ő uruk és mesterük. Jézus. Ezért indultak vissza társaikhoz. Részesei Jézus feltámadásának. Valójában: ők is feltámadtak. Mert az örökké Élőhöz, a halált legyőző Jézushoz tartoznak.
Részesei – a francia nyelv kétféle szóval fejezi ezt ki. Nyilván a többi latin nyelv is. Assister és participer. Az egyik azt jelenti: részese vagyok, mert ott voltam, láttam, ami történt. Tanúja vagyok az eseményeknek. A másik azt jelenti: részese vagyok, mert alakítom az eseményeket, mert egy kis darabot belőle rám bíztak.
Az ember szeret cselekvő lenni. Szeretné alakítani az eseményeket. S annyira vágynék én is megmondani, mi mindennek kellene megváltoznia bennünk ez után a Húsvét után. Ez után a járvány után. Hogy nem élhetünk tovább abban az önző, kényelemközpontú, felhalmozó gazdálkodásban, világpusztító gazdálkodásban, természet-idegen gazdálkodásban, amelynek kiszolgálói – és valljuk be – nyertesei voltunk eddig. (Még ha voltak olyanok is, akik még nálunk is többet nyertek.) Szeretném talán Weöres Sándor szavaival elmondani, hogy
Szórd szét kincseid – a gazdagság legyél te magad.
Szeretném elmondani. De nem tehetem. Mert a húsvéti történetben, a feltámadás csodájában, az új teremtésben az ember nem alakítja a történéseket. Hanem tanúja a történéseknek. Tanúja annak, amit az egyedüli létező, az Úr cselekszik. Tanúja – ahogy Péter is csak tanú Kornéliusz házában. És Isten cselekszik. Lehet, hogy bennünk cselekszik, hogy általunk cselekszik – és végül szétszórjuk mégis kincseink – mert a gazdagság egész más lesz számunkra. Egyedül Jézus a cselekvő. S nekünk elég az ő cselekvését szemmel követnünk.
Ezért mégis lehetséges, hogy egy húsvéti délután békésen kiül a család a kertbe, a gyerekek csokinyuszikat keresnek, locsolóverset mondanak, a kislányok piros arccal kínálják a puszit és a hímes tojást. És ezért – mert aki van, aki él, aki feltámadt a halálból, Jézus a mi Urunk – ezért lehet kellemes a húsvét. Amíg ő megengedi, s nem hívja tanúit új, nehezebb utakra. Ámen.

Valljuk meg hitünket, mondjuk el az Apostoli Hitvallást!
Hiszek egy Istenben, mindenható Atyában, mennynek és földnek teremtőjében.
És Jézus Krisztusban, az Ő egyszülött Fiában, a mi Urunkban, aki fogantatott Szentlélektől, született Szűz Máriától, szenvedett Poncius Pilátus alatt, megfeszítették, meghalt és eltemették.
Alászállt a poklokra, harmadnapon feltámadt a halottak közül, fölment a mennybe, ott ül a mindenható Atya Isten jobbján, onnan jön el ítélni élőket és holtakat.
Hiszek Szentlélekben. Hiszem az egyetemes anyaszentegyházat, a szentek közösségét, a bűnök bocsánatát, a test feltámadását és az örök életet. Ámen.

Imádkozzunk!
Mindenható Istenünk, szerető mennyei Atyánk! Hálatelt szívvel mondunk neked köszönetet, hogy szent Fiad feltámasztásával győzelmet arattál a bűn és a halál felett, és megajándékoztál minket az örök élet reménységével. Ezzel a reménységgel könyörgünk most hozzád.
Istenünk, tarts meg minket, testvérgyülekezeteinket és egész egyházadat feltámadott és élő Urunk nyájában, hogy őt kövessük életünkben, és vele részesüljünk örök országod örömében. Jézus Krisztusért kérünk, Urunk, hallgass meg minket!
Add, hogy Krisztus Urunk húsvéti győzelmének fénye megvilágítsa hétköznapjainkat is, hogy világosságában járva az örök élet örömének és békességének hordozói legyünk szeretteink és minden embertársunk között. Jézus Krisztusért kérünk, Urunk, hallgass meg minket!
Oltalmazó szeretetedbe ajánljuk a betegeket, a megfáradtakat, az öregeket, az özvegyeket és az árvákat. Vigasztald megszomorodott szívű testvéreinket az örök élet evangéliumával. Jézus Krisztusért kérünk, Urunk, hallgass meg minket!
Áldd meg hazánkat, népünket, elöljáróinkat. Adj erőt, egészséget és kedvet munkánkhoz. Óvj meg a megkeseredéstől és az irigységtől, ha szükséget szenvedünk. Segíts, hogy sem a nélkülözés, sem a jólét ne tegyen érzéketlenné minket mások ínsége iránt, hanem áldozatos szeretettel hordozzuk egymás terhét, és segítsünk, ahol csak lehetőségünk van rá. Jézus Krisztusért kérünk, Urunk, hallgass meg minket!
Könyörgünk, szenteld meg a gyermekek és az ifjak örömét. Add, hogy szüleik és tanáraik szolgálatával növekedjenek testben és lélekben, az előtted és az emberek előtt való kedvességben. Jézus Krisztusért kérünk, Urunk, hallgass meg minket!
Hallgass meg minket, Urunk, mert te vagy a mi mennyei Atyánk. Tied a dicsőség és a hálaadás mindörökké. Te irgalmas és kegyelmes vagy, meghallgatod az imádságot, és megadod mindazt, ami néped javát szolgálja, a mi feltámadott és élő Urunk, Jézus Krisztus által. Ámen.
Miatyánk
Áldás
Ének: 189. ének Királyi zászló