Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen.        	Húsvét vasárnap, Szfvár, 2020. április 12. 	           Jób 19:25-26.

Szeretettel köszöntöm Húsvét vasárnapján Isten igéjével: Jézus mondja: „Ne félj! Én vagyok az első és az utolsó és az élő: halott voltam, de íme, élek örökkön-örökké, és nálam vannak a halál és a pokol kulcsai. ”. (Jel 1:17-18)

Ének: 
Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 
Bevezető zsoltár (Introitus)
Fölemelte jobbját az Úr, halleluja, az Úr hatalmasan munkálkodik, halleluja!
Hol a tövised, halál, hol a te fullánkod? Halleluja! Zsolt 118,16; Hós 13,14
Ujjongás és győzelmi ének hallatszik az igazak sátraiból,
mert az Úr jobbja hatalmasan munkálkodott!
A kő, amelyet elvetettek az építők, íme, szegletkővé lett,
az Úr műve ez, és szerfölött csodálatos!
Ez a nap az Úr napja, amelyet ő maga szerzett,
hogy vigadozzunk és örvendezzünk!
Istenem vagy, ezért hálát adok neked,
Istenem, magasztallak téged, halleluja! Zsolt 118,15.22–24.28
Dicsőség az Atyának és a Fiúnak és a Szentléleknek, miképpen volt kezdetben, most és mindenkor, és mindörökkön-örökké. Ámen.
Fölemelte jobbját az Úr, halleluja, az Úr hatalmasan munkálkodik, halleluja!
Hol a tövised, halál, hol a te fullánkod? Halleluja! Zsolt 118,16; Hós 13,14
Krisztus imádása (Kyrie)
Úr Jézus Krisztus, aki haláloddal megtörted a halál hatalmát, Uram, irgalmazz!
Úr Jézus Krisztus, aki feltámadásoddal életet ajándékozol nekünk, Krisztus, kegyelmezz!
Úr Jézus Krisztus, aki a halál fullánkját megsemmisítve békességet hirdetsz minden embernek, Uram, irgalmazz!
Dicsőítés (Gloria in excelsis)
Dicsőség a magasságban Istennek, és a földön békesség, és az emberekhez jóakarat!
A nap imádsága (Kollekta)
Imádkozzunk! Élő Isten, Fiad feltámasztásával elvetted a halál hatalmát, és ma üdvösséget hirdetsz az egész világnak! Szabadíts meg kishitűségünktől és kétkedésünktől, hadd kapcsolódjunk be mindazok húsvéti énekébe, akik vallják, hogy Krisztus feltámadt a halottak közül, és él értünk örökké. Ámen.
A nap igéi:
Húsvét ünnepének ószövetségi igéjét megírva találjuk Jób könyvének 19. fejezetében a 21. verstől kezdődően:
Könyörüljetek, könyörüljetek rajtam, barátaim, mert Isten keze vert meg engem! Miért üldöztök, mint Isten, miért nem unjátok még a marcangolást? Bárcsak leírnák szavaimat, bárcsak följegyeznék egy könyvbe, vas íróvesszővel és ólommal minden időkre kősziklába vésnék! Mert én tudom, hogy az én megváltóm él, és utoljára megáll a por fölött, és ha ez a bőröm szertefoszlik is, testem nélkül is meglátom az Istent. Saját magam látom meg őt, tulajdon szemeim látják meg, nem valaki más, bár veséim is megemésztetnek.
Áldjuk az Urat, mert irgalmas, és beszéde megmarad örökké!
Húsvét vasárnapjának levélbeli igéje Pál apostolnak a Korintusiakhoz írt 1. leveléből való az 5. fejezet 6. versétől kezdve:   
Nem jól dicsekedtek ti. Hát nem tudjátok, hogy egy kicsiny kovász az egész tésztát megkeleszti? Takarítsátok ki a régi kovászt, hogy új tésztává legyetek, hiszen ti kovásztalanok vagytok, mert a mi húsvéti bárányunk, a Krisztus már feláldoztatott. Azért ne régi kovásszal ünnepeljünk, se a rosszaság és gonoszság kovászával, hanem a tisztaság és igazság kovásztalanságával. 
Urunk, szentelj meg minket igéddel! A Te igéd igazság.
Az ünnep evangéliuma Márk evangéliumának 16. fejezetéből az 1. verstől: 
Amikor elmúlt a szombat, a magdalai Mária és Mária, Jakab anyja, valamint Salómé illatos keneteket vásároltak, hogy elmenjenek, és megkenjék Jézus holttestét. A hét első napján, korán reggel, napkeltekor elmentek a sírbolthoz, és így beszélgettek egymás között: Ki hengeríti el nekünk a követ a sírbolt bejáratáról? Amint felnéztek, látták, hogy a kő el van hengerítve, pedig igen nagy volt. És amikor bementek a sírboltba, látták, hogy egy fehér ruhába öltözött ifjú ül jobb felől, és megrettentek. De az így szólt hozzájuk: Ne féljetek! A názáreti Jézust keresitek, akit megfeszítettek? Feltámadt, nincsen itt. Íme, ez az a hely, ahova őt tették. De menjetek el, mondjátok meg a tanítványainak és Péternek, hogy előttetek megy Galileába: ott meglátjátok őt, amint megmondta nektek. Kijöttek, és elfutottak a sírbolttól, mert remegés és rémület fogta el őket; és senkinek sem mondtak el semmit, mert féltek. 
Ezek az evangélium igéi. Áldunk Téged, Krisztusunk!

Kedves Testvéreim!
Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 
Igehirdetésre Jób könyvét ajánlották mára nekünk. Két mondatot idézek ismét belőle: 
Mert én tudom, hogy az én megváltóm él, és utoljára megáll a por fölött, és ha ez a bőröm szertefoszlik is, testem nélkül is meglátom az Istent. Saját magam látom meg őt, tulajdon szemeim látják meg, nem valaki más, bár veséim is megemésztetnek.

Döbbenetes vallomás ez. Nekünk gyakran az a kérdésünk, van-e Isten vagy nincs. Jóbnak az a kérdése, mellettem vagy ellenem van-e az Isten. Lehet-e rá számítani, vagy éppen menekülnöm kellene előle. Jób sorsa kegyetlen. Elvesztette mindenét, nemcsak anyagi téren, hanem családját is. Összedőlt eddig igaznak vélt világszemlélete is – eddig azt vallotta barátaival együtt: Istene igazságos, a rosszakat bünteti, a jókat jutalmazza. Most viszont neki, aki feddhetetlen volt, mégis betegségek és veszteségek sorát kell átélnie. És odalett egészsége. Szörnyű testi kínok között, csillapíthatatlan szenvedés közben vallja ezt: Tudom, az én megváltóm él. 
Az Isten, aki minden tapasztalat szerint ok nélkül rám támadott, az az Isten végül mégis mellém áll. Az Istenről, aki minden tapasztalat szerint ok nélkül ellenem fordult, az Istenről végül kiderül majd, hogy végig pártomat fogta. Ő a megváltóm, aki tisztáz engem azok előtt, akik előtt megszégyenültem. Ő a megváltóm, aki örökségemet, amit eloroztak tőlem, visszaszerzi. Ő a megváltóm, aki megszabadít az adósrabszolgaságból. 
Döbbenetes vallomás ez: Tudom, az én megváltóm él. Bár egészen mást mutat a tapasztalat, más a realitás, mások a tények – mégis meg vagyok győződve arról, hogy Isten velem van, értem van. Nem közönyös velem szemben, nem csupán elvont fogalom, hanem Ő él. Bár mást mutatnak a tapasztalatok. 

Jób hitvallása tovább vezet minket. Bár mondatait nagyon nehéz héberről magyarra fordítani – mégis egyértelműen kirajzolódik hite: ha a megváltója él, akkor Jób is meglátja megváltóját. Testem nélkül – mondja ez a fordítás… Bár veséim is megemésztetnek… Mégis saját magam látom meg őt. Tulajdon szemeim… Micsoda realitás! – testem nélkül… veséim is megemésztetnek. De ha megváltóm él, akkor meglátom őt. 
Én magam elporladok ugyan, a testem mulandó – mégis, mert megváltóm él, meglátom az Istent. Össze vagyok kötve Istennel. Ő nemcsak Isten, hanem az én Istenem. Ha Ő él, akkor vele együtt én is élek. 

A húsvéti történetre is figyeljünk. Jób hitvallása ez: bár most nem látszódik, mégis hiszem, hogy Isten mellettem áll. Ő az Istent olyannak gondolja, aki hatalmas és sérthetetlen, aki a mennyből számon tartja, figyelemmel kíséri az övéit. A húsvéti történet, Jézus feltámadásának története azt mondja el, hogy annyira mellettem áll Isten, hogy értem vállalta a halált. Annyira mellettem áll Isten, hogy ő maga hordozott szenvedést, elvettetést, ok nélküli bántalmazást, reménytelenséget, kilátástalanságot. Nem távolról nyújtja kezét, hanem velem együtt járja végig az utat születéstől halálig – és mégis, amikor az asszonyok a sírjához mentek, akkor az angyal azt mondta: mit keresitek a holtak közt az élőt! Mert feltámadott, Ő él. Ezért vele együtt járhatom végig az utat a halálból az életre. Előttetek megy Galileába – mondja az angyal. Azaz végig vezet, mint ahogy a pásztor a nyáját. Előttetek megy… 

Húsvétot ünneplünk. Nagyon valóságos Húsvétot. Elhallgatnak a romantikus történetek, kiscsibék és tojásfestő nyulak. Az ember törékenységét látjuk, szépen felépített birodalmunk összeomlását látjuk. Kicsit olyanok vagyunk, mint az asszonyok a húsvéti történet végén: nem merünk felszabadultan örülni annak, amit tudunk, amiről saját magunk meggyőződtünk. Pedig Isten valami újat kezdett, új teremtést – Krisztus feltámadása által. Amikor már elmúlt a szombat, amikor a régi világrend véget ért, amikor már a felhalmozó gazdálkodás, a halandóságot tagadó kultúra összeomlott – akkor Isten újat teremtett. Új nap kelt fel, Krisztus támadt fel. És előttünk megy. Mi pedig követjük őt. Akkor is, ha közben összedől szépen felépített világképünk, akkor is, ha megszégyenülünk barátaink előtt, akkor is, amikor a sorsunkban, körülményeinkben Isten jelenlétét nem tapasztaljuk. Mert tudjuk, hogy megváltónk él. Ámen. 

Valljuk meg hitünket, mondjuk el az Apostoli Hitvallást!
Hiszek egy Istenben, mindenható Atyában, mennynek és földnek teremtőjében.
És Jézus Krisztusban, az Ő egyszülött Fiában, a mi Urunkban, aki fogantatott Szentlélektől, született Szűz Máriától, szenvedett Poncius Pilátus alatt, megfeszítették, meghalt és eltemették.
Alászállt a poklokra, harmadnapon feltámadt a halottak közül, fölment a mennybe, ott ül a mindenható Atya Isten jobbján, onnan jön el ítélni élőket és holtakat.
Hiszek Szentlélekben. Hiszem az egyetemes anyaszentegyházat, a szentek közösségét, a bűnök bocsánatát, a test feltámadását és az örök életet. Ámen. 

Imádkozzunk!
Úr Jézus Krisztus! Te a békesség Fejedelmeként tértél vissza a holtak birodalmából: feltámadásod erejével békéltess meg minket is mennyei Atyáddal, és add, hogy ujjongó lélekkel vihessük elé kéréseinket!
Lektor: Urunk, Istenünk! Add, hogy földi életünk véges voltát az örök élet reménységével tudjuk elfogadni atyai kezedből! Csendesíts el szívünkben minden lázadó indulatot, és tölts be minket húsvét örömével! Kérünk téged,
Gyülekezet: Urunk, hallgass meg minket!
Lektor: Könyörgünk, Urunk, egyházadért. Add, hogy hiteles tanúja legyen a bűn és a halál fölötti győzelmednek, és minden nép meghallja az örök élet evangéliumát! Kérünk téged,
Gyülekezet: Urunk, hallgass meg minket!
Lektor: Könyörgünk mindazokért, akiket hitükért és az igazságért üldöznek. Add, hogy akik testükben szenvedésedet hordozzák, azokon örök dicsőséged is nyilvánvalóvá legyen! Kérünk téged,
Gyülekezet: Urunk, hallgass meg minket!
Lektor: Könyörgünk a világ békességéért is. Fogd le azok kezét, akik mások életére törnek! Újítsd meg a föld termőerejét, és elevenítsd meg az emberi önzés következtében halódó természetet! Kérünk téged,
Gyülekezet: Urunk, hallgass meg minket!
Lektor: Könyörgünk betegeinkért és orvosaikért, ápolóikért, illetve a szenvedőkért aggódó hozzátartozókért. Őrizd meg őket a kétségbeeséstől, és add, hogy kereszted titkát megértve föltámadásodból naponta erõt meríthessenek! Kérünk téged,
Gyülekezet: Urunk, hallgass meg minket!
Lelkész: Föltámadott Úr Jézus Krisztus, légy mellettünk, amikor kétség és félelem gyötör! Juttasd eszünkbe, hogy nálad vannak a halál és a pokol kulcsai, és előttünk is megnyitottad az örök életre vivő utat. Végső óránkon részesíts kegyelmedben, és emlékezzél meg rólunk is, amikor eljössz országodba, te, aki az Atyával és a Szentlélekkel élsz és uralkodol mindörökkön-örökké.
Gyülekezet: Ámen.
Miatyánk
Áldás
Ének: 189. ének Királyi zászló