Author: Imre

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. Gárdony, Szfvár, Sárosd, 2019. január 13. 
	                                                                                                                       Ézs 48:6-11.

Akiket Isten Lelke vezérel, azok Isten fiai. (Rm 8:14)

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen.

Kedves Testvéreim!
Isten dicsősége: nem emberek tettei, Ő formálja a történelmet
Isten dicsősége: erre szánjuk oda magunkat okos istentiszteletként
Isten dicsősége: Krisztus keresztje
Kicsit hadd magyarázzam ezt az igeszakaszt.
A babiloni fogság korában az a nézet uralkodott, hogy minden nép istene ott és akkor uralkodik, ahol és amikor a népnek hatásköre van. Tehát amikor Izráelt fogságba vitték Babilonba, azt is jelentette a nép számára, hogy Istenük, Jahve, vereséget szenvedett a babiloniak istenétől, Marduktól. Marduk erősebb, Marduk nagyobb…
Persze, maradtak próféták – mint Jeremiás és Ezékiel –, akik Jahve szavát hirdették. De hiába mondták: a vereség Isten büntetése volt – a babiloniak hatására sokan vallották: a bukást Marduk hatalmából előre lehetett látni. Ezért írja Ézsaiás: Most újat cselekszem, amiről nem mondhatod, hogy tudtad előre… Újat cselekszik: a szabadulást. Kihozza népét a fogságból. Nem azért, mert a nép erősen hitt volna. Nem azért, mert a nép megérdemelte volna. Hanem azért, mert Isten hűséges. Azért, mert Isten nem adja dicsőségét másnak. Megpróbálta Izráelt a nyomorúság kohójában, mint az ezüstöt tűzben tisztítják, hogy látszódjék, hogy tündököljön a prófécia nyomán Isten dicsősége Izráel népén.

Nos, ez a történet Krisztus előtt 500 évvel játszódott le. Kérdés, hogy van-e valami közünk hozzá. Van-e olyan, ami nemcsak ebben az esetben játszódott le, hanem Isten népének történetében újból és újból felfedezhető? Matematika nyelvén: egy pont még nem jelöl ki egy egyenest. Minél több pontot tudunk kijelölni, annál biztosabban tudjuk meghúzni az egyenest. Adódott egy másik történet: a 12 éves Jézus története. Amikor szülei kérdőre vonták őt: miért tetted ezt velünk, akkor ő visszakérdezett: miért kerestetek? Nem tudtátok, hogy nekem Atyám dolgaival kell foglalkoznom? Adódik a másik pont: akkor vagyunk jó helyen, ha az Atya dolgait tesszük középpontként. Mert nem az ad mértéket, hogy mit tesznek ilyen vagy olyan hatalmak, nem az ad mértéket, hogy mik a szokásaink (Jézus szüleinek, hogy hazaindulunk a szokott időben), nem az ad mértéket, hogy hol érezzük jól magunkat, hanem az, amit az Atya cselekszik.
Az Atya cselekszik. Ő hozta Izráelre a fogságot, és ő adott szabadulást. Ő küldte Jézust ebbe a világba, hogy Istenhez vezessen minket. Az Atya cselekszik ma is történelmünkben. Az a kérdés, amit gyakran feltesznek – s amit mi, keresztyének elutasítunk – hol volt Isten, hogy engedhette meg ezt Isten, ez a kérdés nagyon is jogos. Csak nem Istennel szembeni vádként: hova akar engem vezetni, miért tett a nyomorúság kohójába, mi a terve velem az Úrnak?
Az Atya cselekszik. Ma az a trend: vedd kézbe az életedet, tervezd meg és biztosítsd jövődet! – s ez bizonyosan hasznos tanács. De soha ne feledd: Isten az, aki cselekszik. Ne gondold, hogy sikereid belőled fakadnak! Ne gondold, hogyha buksz, az mások hatalmának, erejének köszönhető. Isten cselekszik – mi pedig az Atya tetteit helyezzük középpontba, origóként. „Ne igazodjatok e világhoz, hanem változzatok meg értelmetek megújulásával, hogy megítélhessétek, mi az Isten akarata” – írja Pál apostol.

Az Atya cselekszik – mert nem adja dicsőségét másnak. Nem más tetteiből építi Országát. Nem más tetteivel formálja tervét. Ő cselekszik. Amikor Jézust odaadta értünk, nem Pilátusnak volt nagyobb ereje – Jézus tette le életét. Nem a főpapoknak volt erősebb igazsága – Jézus mutatta meg a kereszten Isten igazságát, amely sokakat megigazít. Akkor nem értették, és ma is sokan elutasítják, hogy Isten ilyet tenne – amikor azonban mélységeket járunk, amikor veszni látjuk magunkat, mégis egyedül ez, Jézus értünk viselt szenvedése és halála emel ki a mélyből. Mert valóban új dolgot cselekszik az Úr, amit szem nem látott, fül nem hallott, ember értelme meg sem sejtett: a halált legyőzve életet teremt. S minket, akik fénytelenül forgunk a élet és halál mezsgyéjén, örök életre, országának teljességére hívott el azáltal, amit Jézus értünk tett. Ámen.