Author: Imre

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen.  Szfvár, 2018. szeptember 2.   Ef 2:1-10.

Áldjad, lelkem, az Urat, és ne feledd el, mennyi jót tett veled! (Zsolt 103:2)

Szeretettel köszöntöm a gyülekezetet ezzel a bátorító zsoltárral. Egész istentiszteletünk középpontjában ez a csoda áll, hogy Isten életadó Isten.
Tudom, vannak, akik számára mindez kérdéssé vált: vajon csak életet kaptunk tőle – nem kapjuk-e a halált is? Vajon Tőle kapjuk-e az életet, vagy mindenki saját szerencséjének kovácsa? Vajon csak Tőle kapunk-e minden jót, vagy másutt is lehet örömöt találni?
Kérdéseinket és kételyeinket vigyük Isten elé az istentiszteletünk elején.
Kezdő énekünk a 47. számú lesz.
Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen.

Kedves Testvéreim!

A XVI. század végén XVII. század elején Hans Lipperhey és Zacharias Janssen készítette el az első mikroszkópszerű műszert. Nem tudjuk, hogy a két nagyszerű holland optikus együtt dolgozott-e felfedezésén vagy önállóan jutottak el találmányukig. Ők azonban még inkább érdeklődtek a csillagászat iránt, és kevésbé foglalkoztak a miniatűr létezőkkel. Ötven évvel később Antoni van Leeuwenhoek kezdte vizsgálni a szőrszálakat, tollakat, s később az esővizet. És döbbenten fedezte fel, hogy az esővízben apró élőlények, szemmel nem látható élőlények mozognak. Nem az égből potyognak – merthogy a tiszta esővízben még nem látott ilyen lényeket –, hanem kifejlődnek: a már állott vízben megjelentek a kicsi bestiák. Kortársai alig akarták elhinni felfedezését, amíg saját szemükkel meg nem győződtek erről. Mert hiszen most nem arról volt szó, mint évszázadokkal az előtt, hogy Indiában és Afrikában olyan állatokra bukkantak, amelyek ismeretlenek voltak. Ezek az apró lények mindig is szemünk előtt voltak, csak nem láttuk azokat. Antoni van Leeuwenhoek mikroszkópja alatt titok vált ismertté.

Pál apostol is titkot ismertet velünk. Olyan titkot, amely itt volt eddig is körülöttünk, és amelyet mégiscsak Jézus tett nyilvánvalóvá. És sokan máig nem hiszik, sokak előtt ma sem nyilvánvaló Isten jósága és emberszeretete. Ahogy mikroszkóp nélkül el van rejtve előlünk az egysejtűek világa, ugyanúgy volt Krisztus nélkül elrejtve előlünk az élet.

S most láthatóvá, ismertté lett számunkra az élet. Ahogy megismertünk Krisztust, Benne megismertük az életet. Ne feledd el, én lelkem! – mondja a zsoltáros! Ne feledd el, amikor vége a nyárnak, amikor fáradt reggeleken ébredsz, amikor orvosi rendelőben ülsz, amikor könnyes szemmel fényképeket rendezgetsz. Ne feledd el, hogy ismertté vált számunkra az élet Krisztusban! Ne feledd el, amikor eredménytelenségeddel küzdesz, hogy nem vagy elég jó szülő, elég jó szakember, elég jó ember... Amikor szereteted korlátait fedezed fel, amikor két rossz közül lehet csak választanod, amikor nem tudod jól szeretni azokat, akiket szeretnél. Amikor nincs benned bizalom Isten iránt, és aggódásod legyőzi jóságodat, a bizalmatlanságod akadályoz az őszinteségben. Ne feledd el, hogy ismertté vált számunkra az élet Krisztusban.

Az életet addig úgy képzeltük el, mint mikroszkóp nélkül az élőlényeket. A bolhától kezdve látható a cethalig. Az óriások láthatók. Úgy gondoltuk: az élet az, ami szemmel látható. Az óriások láthatók: a boldog szerelmek, az iskolai dicséretek, a szépen csillogó érmek a versenyeken, a gazdagság szabadsága, hogy minden az enyém legyen. A sikerek és elismerések adják az életet. Vagy legalábbis az egészség, a teljes család, a sikeres munkahely. Mondják is sokszor: a fiataloké a jövő – ami azt is jelenti: aki nem fiatal, annak fogy az élettere. S ahogy öregszünk egyre többet ütközünk korlátainkba, és úgy tűnik – emberi szemmel nézve –, hogy fogy az élet. De a mikroszkóp megmutatta: a vízben megannyi élő mozog. Amikor Krisztus titka feltárult előttünk, kitárult előttünk az élet.

Mi a Krisztus-titok? Hogy Ő meghalt bűneinkért és vétkeinkért. És az Atya feltámasztotta Őt a halálból. És vele együtt minket is, akik halottak voltunk a vétkek miatt, életre keltett. Ne feledd el, lelkem, mennyi jót tett veled az Úr! Életre keltett a halálból. Emberi szemmel nem látható életre. A hit azonban látja a valóságot, hogy bukásaink, korlátaink ellenére is Krisztus élete adatott nekünk. Krisztus élete adatott nekünk – amely ugyan alászállt a poklokra, de amelyet feltámasztott és megdicsőített az Úr. Krisztus élete adatott nekünk, akik küzdünk mélységeinkkel, bukásainkkal, kételyeinkkel – akik a mélyre szállunk testi és szellemi végességünket, törékenységünket tapasztalva. De minket is maga mellé emelt az Úr! Én lelkem, ne feledd el, mennyi jót tett veled!

A győzelmeinkkel dicsekszünk. Boldogan mutogatjuk gyermekeink és unokáink fényképét. Posztoljuk, hogy ma hány kilométert futottunk, úsztunk, bicikliztünk, milyen magasságokat hódítottunk meg. Az élet teljessége, a mikroszkopikus lét csak a hatásában látszik meg: abban, ahogy kiszabadulunk bizalmatlanságunk, kishitűségünk, önzésünk korlátai közül a jó cselekedetekre. És ahogy hálával leborulunk az Úr előtt, amikor felfedezzük: mindent tőle kaptunk. Kegyelemből van üdvösségetek, s ez nem tőletek van, Isten ajándéka ez! Ámen.