Last saved by: Imre

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	Szfvár, 2018. január 1. 5. Móz 11:26-28.

Szeretettel köszöntöm a gyülekezet Újév ünnepén Pál apostol szavával: Amit pedig szóltok vagy cselekedtek, mind az Úr Jézus nevében tegyétek hálát adva az Atya Istennek Őáltala. 
Ma Karácsony nyolcada, vagy Kiskarácsony ünnepe van. Jézus névadásának ünnepe ez. Erről beszél majd az evangélium. A névadás valójában már előbb megtörtént: az angyal adta így hírül Józsefnek a születést, hogy nevezze Jézusnak a születendőt, mert ő fogja megváltani népét bűneiből. 
Erről fogunk ma gondolkodni. 

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Kedves Testvéreim!

Arról szeretnék ma beszélni, ami Karácsonyból kimaradt. 
Mert próbáltuk mai nyelven elmondani karácsony hírét. S ez a régies megfogalmazás, ez a mostanában nem érthető fél mondat kimaradt: Ő szabadítja meg népét bűneiből. 
Azért késztet ez az ünnep erre, mert éppen ezt az ószövetségi igét jelölték ki számunkra. Nem tudom, miért. Talán valaki azt gondolja, hogy Újév a fogadalmak ideje, hogy ideje volna megfogadnunk, hogy Isten akarata szerint fogunk járni. Talán valaki úgy gondolja, hogy az új évben újat lehet kezdeni, szakítani a tegnappal, és dönteni a jó mellett. 
Azt gondolom, hogy ezeket a döntéseket és elhatározásokat nem lehet megspórolni. Lehet, számtalanszor kimondtuk már, hogy úgy sem sikerül egyik elhatározásom sem, nem lehet megspórolnunk, hogy újra döntsünk, újra elhatározzuk, újra kitűzzük a célt magunk elé, hogy az áldást választjuk. Hogy megtartjuk Isten parancsolatait. 
Ha elmégy Torockóra, akkor mászd meg a Székelykövet! Lehet, hogy nem a legmeredekebb oldalról, de juss fel a tetejére! Ha eljutsz Schladmingba, menj fel a Dachsteinre! Egyszerűbb felvonóval, de ne maradj le a csúcsról! 
Ha előtted van az áldás és az átok, ha választhatsz a követés és az elutasítás között, akkor ne spórold meg a küzdelmet a jóért, ne hagyd ki az esélyt, hogy az igaz mellé állsz! Akkor sem, ha tudod, hogy kevés az emberi akarat. Akkor sem, ha tanultál már a bennünk lévő eredendő rosszról. Próbálj meg igazabbul élni! Próbáld meg – persze csak a magad módján – megtartani a Tízparancsolatot. Ünnepet szentelni úgy, hogy Isten igéjére figyelsz. Tisztelni szüleidet – úgy, hogy gondoskodol mindennapi örömükről. Hűségesnek maradni a házasságban és a barátságban, népedhez és gyülekezetedhez! Nem kívánni a másét, hanem vigyázni más becsületére, szabadságára, mindarra, ami az övé. Próbáld meg. 
Nem megspórolni döntéseinket, elhatározásainkat, hogy újat kezdjünk. Ezért hálás vagyok ezért az ószövetségi igéért. 
Azt gondolom, hogy Szüszifosz munkájának értelmén soha nem gondolkodnánk, ha nem kezdte volna felhengergetni a követ a hegycsúcsra, ha nem indult volna újra és újra el. Aki nem dolgozik, az nem hibázik. Aki nem fáradozik, az nem tudja, mit jelent bűnösnek lenni. A nem érti József Attila versét sem: 

Én úgy hallgattam mindig, mint mesét
a bűnről szóló tanitást. Utána
nevettem is – mily ostoba beszéd!
Bűnről fecseg, ki cselekedni gyáva!

Én nem tudtam, hogy annyi szörnyüség
barlangja szivem. Azt hittem, mamája
ringatja úgy elalvó gyermekét,
ahogy dobogva álmait kinálja.
Most már tudom. E rebbentő igazság
nagy fényében az eredendő gazság
szivemben, mint ravatal, feketül.
S ha én nem szólnék, kinyögné a szájam:
bár lennétek ily bűnösök mindnyájan,
hogy ne maradjak egész egyedül.
Most már tudom... mert fáradoztam, mert küzdöttem – s valami sikerült, valamit meg tudtam tartani, és valami nem ment. És ami sikerült is, az is bemocskolódott a hírnév, a hatalom, az irigység, az önzés sarával. Küzdöttem, és vesztettem. Most már tudom, micsoda szörnyűség barlangja szívem. 
S most már sokat jelent a név: Jézus – mert ő a szabadító. Aki megváltja népét bűneiből. Aki botor próbálkozásainkon nem gúnyolódik, aki elbukott fogadalmainkért nem nevet ki. Aki minden bukásunk ellenére elénk tárja az életet, aki nemcsak eredendő bűnösségünk, hanem valós bűneink ellenére szélesre tárta előttünk Isten országának ajtaját. 
Új évet kezdünk – nem lehet megspórolni a nagy döntéseket, elhatározásokat. A bukásokat sem lehet megspórolni. Nem a siker csalfa reménye vonz. Hanem az irgalom: hogy Jézusért adatott elénk az áldás és az élet. Ámen.