Last saved by: Imre

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. Vízkereszt, 2016. január 6. Szfvár, 	Mt 2:1-12.

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Kedves Testvéreim!
Először hadd emlékeztessek arra, hogy a napkeleti bölcsekben a XIX.-XX. század missziós lendületében az első pogányokat látták, akik távolról érkeztek az Úr Jézushoz. Így lett Vízkereszt ünnepe a misszió – különösen is a külmisszió – ünnepe. Az énekünk is ezt a tartalmat ragadja meg. Még egy képet felhasználva: a csillag, az égi fény, amely a bölcseket vezeti, számunkra az ige. Az ige világossága vezet minket Jézushoz. Ezt a gondolatot nem szabad eltakarnunk. Annál kevésbé, mert a külmissziónak ma megnövekedett a jelentősége. Amikor a királyi médiában a menekültáradat sokféle gondját árasztják ránk, akkor keresztyénként szeretnénk erre választ keresni – s a sok közül az egyik a külmisszió – nyilván a maga hagyományos értelmében is, hogy Jézus Krisztust megismertetni a világgal, s emellett a modern értelembe vett misszió: amikor „együtt élünk” a távoliakkal, és megtanítjuk őket azokra az ismeretekre, ami minket segített – oktatás, egészségügy, víz- és erdőgazdálkodás, stb.
A külmisszió ünnepe lett tehát a Vízkereszt. 

A második, amit szeretnék kiemelni, az a történetiség. Mert legtöbbször éppen meseszerűségét említik. Három királyok, csillag, ajándékok – meseszép. Azonban az egész történet – kiváltképp az eleje – azt mutatja, hogy itt nagyon is valós eseménysorral van dolgunk. 
A napkeleti bölcsek – talán éppen azoknak a zsidóknak leszármazottai, akik valaha a Babiloni birodalomban fogságban voltak, akik nem tértek haza honfitársaikkal – innen ered, hogy érdekelte őket, mi történt a zsidóságban. 
Aztán Heródes – és az egész város – nyugtalansága. Mert Heródes remegve féltette hatalmát. Képes volt érte szerelmetes feleségét megöletni, gyermekeit megöletni. S a város is vele – illetve miatta – mert egy-egy ilyen hír – új király-jelölt feltűnése rettenetes bosszúhadjáratot váltott ki Heródesből. (Bár nem tudósít más forrás a betlehemi gyermekgyilkosságról, de teljesen beleillik Heródes jellemébe.) Aztán a csillag – a királycsillag (Jupiter) és a Saturnus (a zsidók csillaga egyben állása. Háromszor jelenik meg az égen, hiszen égi vándorútjukon háromszor állnak egy rádiuszon. Heródes kérdése a papokhoz, amely szerint Heródes azonnal átlátta a helyzetet: nem forradalmár született, hanem a messiás. 
Szóval a történetiség nagyon erősen jelenik meg ebben a leírásban. Olvassuk hát történetként. S képzeljük magunk elé, amint a meglett bölcsek, papok, királyok – fáradtan, hosszú útról érkezvén odaborulnak Jézus lábához. Talán már nem is csecsemő az a gyermek, talán már nem a jászol mellé kell letérdelniük, de egy másfél éves-forma kisfiú elé. Akihez Szabó Lőrinc csak játszani akar leguggolni, akit mi persze „jaj, de imádni való!” felkiáltással illetünk, de semmiképpen nem imádunk, mert mégis csak egy kisgyerek. 
Ők, a bölcsek, azonban nem játszanak vele, nem babusgatják, hanem hódolnak neki. Ez a történet. Milyen nehezen hajlik a mi derekunk már, milyen nehezen ereszkedünk térdre – nem az oltárnál, hanem Krisztus előtt, a nem csecsemő, hanem felnőtt, Krisztussá nőtt Jézus előtt! 
Történeti leírás ez! S nem Babitscsal kellene indulnunk a csillag után, hogy megmaradt szegény mirhánkkal, keserű szagú mirhánkkal kellene kenni lábát, hanem ott, ahol ma fényével megjelent, ahol vagyunk: betegségünkben vagy egészségünkben, munkánkban és pihenésünkben, gyermeknevelésünkben és  magányunkban imádni őt – amit csak szóltok vagy tesztek, mind az Úr Jézus nevében tegyétek! - írja Pál heti igénkben.
Mert ez nem mese. Ez valódi történet. Az imádás, a leborulás valódi, valóságos. 

Aztán még egy megfigyelés. Hogy nem szerepel a történetben Jézus. Nem szólal meg. S csak a végén látjuk, rövid pillanatképben anyjával, Máriával együtt. Ez pedig a mi történetünk. El kell mondanom, hogy már évek óta küzdök Jézus jelenvalóságának hiányával. Tudom, hogy jelen van az Úrvacsorában. Azért térdelünk le az oltárnál. Nem azért, hogy a lelkész elérje a szánkat, nem azért, mert annyira alázatosak vagyunk. Hanem mert abban Jézus valóságosan jelen van. Belealázta magát a kenyérbe és a borba. 
S tudom, hogy Jézus jelen van az igében. A hirdetett, a felolvasott igében. Nem úgy idézzük: ezt mondta Jézus, hanem így: Jézus mondja. Jelen időben, mert jelen van Jézus az igében. 
Mégis vágyom arra, hogy szemtől szemben lássam őt. Hogy ne rejtve, hanem nyíltan legyen közöttünk. 
S ez a történet – megint a történeti volta – vigasztal. Mert ebben sem szólal meg. Nem tesz semmit. S mégis minden róla szól. Heródes aggodalma, a bölcsek kutakodása, vándorútja – minden Jézusról szól. Minden rá mutat. Ahogy az életünkben sem látszik Jézus. Sokszor úgy tűnik, mintha nem is róla beszélnénk. Mégis ő van középen. Aztán egyszer talán én is megérkezem oda, Betlehembe. És leborulhatok elé. De addig is, egész életem róla szól. Mert Ő vonz, csillaggal, igével, szeretetének sokféle jelével. Ámen. 

IMÁDSÁG
Urunk, magasztaljuk a Te nevedet, dicsérünk, teremtő Isten. Köszönjük szeretetedet, hogy Fiadat áldoztad értünk. Köszönjük, hogy kegyelmeddel és határtalan szereteteddel magadhoz vonzod az egész emberiséget. 
Köszönjük, hogy bennünket is használni szeretnél és méltatlanságunk ellenére munkatársként tekintesz ránk. Bocsásd meg, hogy mi sokszor inkább a saját elképzeléseink alapján szeretnénk országodat építeni és a nem te akaratodat keressük. Bocsásd meg, hogy gyakran inkább a sürgős dolgokat intézzük, ahelyett, hogy az igazán fontossal foglalkoznánk. Bocsásd meg, ha olykor szeretetlenségünkkel másokat megbotránkoztatunk. Kérünk, növeld mustármagnyi hitünket és formálj bennünket, hogy a te fényedet tükrözhessük.

Könyörgünk evangélikus gyülekezeteinkért és lelkészeinkért. Add, hogy őrizzék meg elhívásukat, és a sok evilági tennivaló mellett ne aprózódjanak el. Segítsd őket, hogy Lelked erejével valódi feladatukat neked tetsző módon tudják végezni. Legyen áldásod a gyülekezeteinken, hogy azok vonzó és megtartó közösségek lehessenek a keresők számára. Add nekünk a szolgálat lelkét, hogy ne elégedjünk meg azzal, hogy elfogadjuk az ajándékokat, hanem áldozatkészen időt, energiát, anyagiakat adjunk a rászorulóknak, s rólad bátran bizonyságot tegyünk.
Imádkozunk a világ más részén élő testvérekért is, különösen az üldözött keresztyénekért. Add, hogy hitük a szenvedések ellenére ne rendüljön meg. Őrizd őket a reménytelenségtől és minden kísértéstől. Vigasztaló Isten, éreztesd jelenlétedet velük.

Uram, a világ várja a te üzenetedet. Add, hogy tisztán lássuk, mily nagy az elvégzendő feladat és terheld azt a mi szívünkre! Ébreszd fel, akik alszanak vagy kifogásokat keresve talentumaikat rejtegetik. Hívj és indíts, hogy többen szolgálhassanak neked.
Könyörgünk külmissziói egyesületünk szolgálatáért a kenyai árvák, az özvegyek, a kongói gyerekek között. Őrizd meg a nairobi lányokat családjukban, tanulmányaikban. Fiatal életük hadd lehessen gyümölcsöző, gyönyörű énekük kedves illat oltárodon és bizonyságtétel másoknak. Őrizd meg a Szigeti családot Indiában.  Áldd meg a bibliafordítás, az egészségügy, oktatás és az élet más területén szolgáló misszionáriusok munkáját. Adj nekik biztos támogatói hátteret. 

Uram, te a kezedben tartod a világot és győzelmes úr vagy. Neked szenteljük magunkat, hogy eljusson szabadításod a föld határáig.
Ámen.