Author: Mumin
Last saved by: Imre

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	Fcs, Szfvár. Sárosd, 2016. szeptember 25.Mt 22:34-46.

Szeretettel köszöntöm a gyülekezetet ezen az istentiszteleten Isten igéjével: Nem az a szeretet, ahogy mi szeretjük Istent, hanem az, hogy Ő szeretett minket, és elküldte az Ő Fiát engesztelésül a mi bűneinkért. 1Jn 4,10
Köszöntöm különösképpen a Kneifel Imre vezette énekkart. Istentiszteletünk folyamán többször énekelnek majd – köszönjük előre is szolgálatukat. Kicsit kevesebbet éneklünk mi – így pl. kimarad a kyrie strófa a Liturgikus rendből, mert annak helyén Palestrina egyik kyrie-je hangzik el. S a kezdő ének is, ott a keresztelős családra tekintve énekelnek egy ír áldást. 
Köszöntöm gyászoló testvéreimet. Némedi Zoltánnétól búcsúztunk az elmúlt héten. Őrá emlékezve jött közénk családja – adjon nekik vigasztalást az istentisztelet által is a mi Urunk!
S köszöntöm a keresztelésre érkezett családot, ahogy Jézus köszöntötte tanítványait: Békesség néktek! Hallgassátok meg a gyermekek evangéliumát! 
(Énekkar – ír áldás) 
1.	Invokáció
2.	Gyónás
3.	Deák-Bárdos György: Eli, eli
4.	Feloldozás
5.	Zsoltár+énekvers 628,1
6.	Palestrina: Kyrie
7.	 Glória + Énekvers 628,3
8.	 Kollekta
9.	 Igeolvasás
10.	 Bárdos Lajos: Audi filia - motetta
11.	 Főének – 362 Szívből szeretlek (nem kell preludium)
12.	 Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 
Kedves Testvéreim! 
„Hatéves koromban egy könyvben, mely az őserdőről szólt, és Igaz Történetek volt a címe, láttam egy nagyszerű képet. Óriáskígyót ábrázolt, amint egy vadállatot nyel el. Tessék, itt a rajz másolata. 
A könyvben ez állt: "Az óriáskígyó egészben, rágás nélkül nyeli le zsákmányát. Utána moccanni sem bír, és az emésztés hat hónapját végigalussza."
Akkoriban sokat tűnődtem a dzsungelek kalandjain, és egy színes ceruzával nekem is sikerült megrajzolnom első rajzomat. Az 1. számút. Ilyesformán:
 Remekművemet megmutattam a fölnőtteknek, és megkérdeztem őket, nem félnek-e tőle.
- Miért kellene félni egy kalaptól? - válaszolták.
Az én rajzom azonban nem kalapot ábrázolt. Óriáskígyót ábrázolt, amint épp egy elefántot emészt.” – így kezdődik a Kis herceg c. könyv. 
Ez különben egészen érdekes játék, hogy mutatunk egy kinagyított részletet valamiről – és felismered-e. Aztán van, amikor nem játék. Amikor találkozol valakivel, akivel már találkoztál, és felismered-e. Ismerős valahonnan – de ki is az. Már gondolkodtam azon, hogy valami arcfelismerő programot kellene telepíteni a telefonomra. 
Felismered-e Jézust? Hát igen. Azt vettem észre, hogy minden festményen, minden alkotáson fel lehet ismerni, melyik is Jézus. Még az elsős iskolás is, aki soha nem járt még hittanra, azonnal mondja: az a bácsi ott a fa alatt. Az Jézus. 
Dsida Jenőnek van egy verse: Krisztusom, én leveszem képedet falamról. Torz hamisításnak érzem vonalait. – kezdi a verset. Aztán leírja, milyennek látja ő Jézust. „Én tudom, te egyszerű voltál, szürke, és hozzánk hasonló”. 
Ezt kérdezi Jézus a farizeusoktól ebben a különös kérdésben: felismertek-e engem. Aki Dávid fia – mert Dávid családjából származik – és Dávid ura, mert Ő a láthatatlan Isten képe. Felismerik-e Jézust. 
De nem is a farizeusokat kérdezi. Talán minket, akik ma mosolygunk a csőbe húzott farizeusokon. Minket kérdez: felismeritek-e a Mindenható, Örökkévaló Istent, a Hatalmasat Jézusban, amikor megfeszítették? Felismered-e a kereszten? 
S persze nem az a kérdés, hogy értedet-e, hogyan lehetséges ez. Nem kell érteni, csak rácsodálkozni. Hogyan lehet az élő Isten Fia, aki meghal a kereszten? 
Hogyan lehet a Mindenható Úr, aki kiszolgáltatott, akinek kezét megkötözik, akit keresztre feszítenek? Hogyan lehet ártatlan az, aki szégyenfán végzi életét? Hogyan lehet tiszta az, akit beszennyeztek? Hogyan lehet igaz, aki bűnöket vitt fel a fára – sokunk vétkeit? 
Nem kell értenünk, csak felismerni és csodálkozni. Hogy micsoda szeretet az, amelytől vezérelve Isten elküldte Fiát engesztelésül bűneinkért. Nem kell érteni, csak csodálkozni – mert ez a szeretet. Amikor önmaga lényegét feladva önmagába öltöztet fel Krisztus. Ez a szeretet, amikor törékenységünket magára veszi, és nekünk adja igazságát. Ez a szeretet, amikor halandóságunkat felölti, hogy nekünk örök életünk legyen. Ez a szeretet. Csak csodálnunk lehet, imádni lehet – és örvendeznünk, mert ilyen szeretetet árasztott ránk az Úr. 
Felismered-e a kereszten megfeszített Jézusban az Örökkévalót? 
Ha felismered – térünk most már a szeretet kettős parancsolatához – akkor felismered a másik emberben önmagadat. 
Rendszeresen azt kérdezik: lehet-e a szeretetet parancsolni. Aztán persze kitaláltunk jó válaszokat, hogy a szeretet nem annyira érzelem, mint inkább tett – ne szóval szeressünk, hanem cselekedettel és valóságosan, mondja heti igénk is -, a szeretet döntés, s mint ilyet lehet parancsolni. De közben érezzük, hogy ez nagyon amerikás válasz. Van benne valami, de valami fontosat – éppen a másikhoz való kötődésünket, elkötelezettségünket hagyja ki. 
Pedig ilyen egyszerű: ha felismered a megfeszített Jézusban az Örökkévalót, ha rácsodálkozol, hogy magára vette töredékességed, és rád öltötte igazságát és életét, akkor felismered a másik emberben önmagadat – és már kötődöl hozzá. 
Felismered-e? 
Akit nem látok, azt nem lehet felismerni. Rólunk, lelkészekről – meg általában a szónokokról – szokták azt mondani, hogy csak káposztafejeket látunk magunk előtt. Pedig nemcsak mi látjuk így a sokaságot. Vajon nem velünk is masszaként, káposztafejekként láttatnak embereket – akiknek arca van, akiknek története van, egyéni sorsa van. Vajon nem tanultunk meg ilyen összemosó, általánosító szavakat, mint a szőke nő, az anyós, és a még súlyosabb jelentéssel felruházott csoportok. Jézus pedig nem tömegről beszél, hanem arról, akivel szembenézel, akivel találkozol – és akinek az arcán saját tükörképedet látod. Felismered-e magadat a másik emberben? Ha felismerted Jézust a kereszten, akkor bizonyosan meglátod a másik emberben magadat – akiért Krisztus vállalta a kereszten, hogy életed legyen. Örök és teljes életed. Ámen. 
 Ámen. 

13.	 Kocsár Miklós: Laudate Dominum
14.	 Keresztelés
15.	 Egyetemes könyörgés
16.	 Úrvacsorai ének – 444 Jöjjetek, testvérek,  (hirdetek tinéktek) 
17.	 Úrvacsorai liturgia  - szokott rendben 628.