Author: Imre

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen.       Fcsurgó, Szfvár, 2016. május 15. Jn 14:22-2

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen.

Ünneplő Gyülekezet!
Fizettem a kasszánál, aztán a kosárból szatyromba pakoltam, és elindultam hazafelé. Mögöttem fizetett egy sötét bőrű – láthatólag külföldi – férfi. Indult ő is, történetesen ugyanarra, mint én. Mentünk végig a Várkörúton. Egymás mellett, egy ütemben, mintha együtt mentünk volna. Néha lopva egymásra néztünk, de nem szóltunk. S az utca végén, az utolsó tíz méteren beszélgetni kezdtünk. Kiderült, ő Indiából való, csak angolul tud, és vannak barátai. Én pedig lelkész vagyok, itt ebben a templomban. 
Furcsa élmény volt. Már többször átéltem hasonlót. De azok végén nem szólaltunk meg, nem szóltunk egymáshoz. Elmentünk némán egymás mellett. 
Uram, miért nem a világnak akarod kinyilatkoztatni magad? - kérdezi Júdás. Az jut eszembe: vajon ki akarjuk-e nyilatkoztatni magunkat. Nem ülünk-e mi is úgy saját körünkbe, kisebb-nagyobb családunkba, esetleg közösségünkbe zárkózva, mint a tanítványok? Van-e mit mondanunk az embereknek? Vannak-e kapcsolópontjaink. Legalább annyi, hogy egy helyen vásároltunk, egy felé ballagunk. Együtt ázunk az esőben.
Ki akarjuk-e nyilatkoztatni magunkat? Beszélgetünk-e egymással? A felmérések azt mutatják, hogy házastársak talán tíz percet beszélgetnek naponta – azzal együtt, hogy mit vettél, hol voltál. A szülők a gyerekekkel csak naponta hét percet beszélgetnek. Mi volt az iskolában? Á, semmi. 
Ki akarjuk-e nyilatkoztatni magunkat? 
Miért nekünk? - kérdezi Júdás. De nem jól tudja Júdás, hiszen nincs kivételezés. Jézus mindenkinek kinyilatkoztatja magát. Ő nemcsak velünk, szűk körrel beszél. Nemcsak a tizenkét tanítvánnyal, nemcsak a százhússzal, akik Pünkösdkor összegyűltek, nemcsak a háromezerrel, akik megkeresztelkedtek. Ő mindenkinek, az egész világnak kijelenti magát. Így mondja: „A világnak azonban meg kell tudnia, hogy szeretem az Atyát” Egészen meg kell ismernie a világnak Jézust. Legbensőbb érzését, legsajátabb döntését, amit kamaszként pironkodva mondunk csak ki, felnőttként pedig olyan ritkán: Szeretem az Atyát. A világnak megmutatja Jézus legbensőbb valóját. Nem pironkodik, nem szégyelli magát, ez nem az ő magánügye. Nekünk is, akik itt összegyűltünk, ki akarta jelenteni Jézus, meg akarta mutatni, hogy szereti az Atyát. És mondja: Keljetek fel, menjünk el innen. Azaz: induljunk a kereszt felé. 
Így mutatja meg magát Jézus. A kereszten. Ezért hoztam ma be ide ismét a királyi zászlót, amelyet Nagyhéten készítettünk a karácsonyfa törzséből. Mert nemcsak Karácsony és Húsvét, hanem Pünkösd is ugyanabba körbe tartozik. Pünkösd nem a Szentlélekről szól, hanem pünkösdkor a Szentlélek szól Jézusról, és eszünkbe juttatja, megtanít bennünket ismét arra, amit a kereszten az egész világnak megmutatott Jézus.  Hogy Jézus szereti az Atyát, és szereti a világot: hogy elindul a kereszt felé, hogy magára veszi bűneinket, és megítéli bűneinket halálával. Halálra ítéli bűneinket saját halálában. (Jaj, erről kellene külön beszélni, hogyan is állunk a bűnnel, mert olyan könnyen beszélünk róla, míg ránk nehezedik, és olyan nehezen szabadulunk attól, amikor belegabalyodunk, s ma annyi más névvel nevezzük: félelemnek, magányosságnak, magabiztosságnak)
Jézus kinyilatkoztatja magát az egész világnak. S akik megtartják az ő igéjét, akik szeretik őt, azok Jézussal együtt elindulnak. 
A világ – akik nem szeretik Jézust – békességet keresnek. Nyugalmat, védettséget, kényelmet. Ezért nem tartják meg Jézus igéjét. Akik szeretik Jézust, azok megtartják Jézus igéjét – szeressétek ellenségeteket, és áldjátok azokat, akik üldöznek titeket; bocsássatok meg egymásnak, hogy mennyei Atyátok is megbocsásson nektek. Menjetek, tegyetek tanítvánnyá minden népet! Nyilatkoztassátok ki magatokat, hiszen van mit mondanotok. Bár a legbensőbb világotok, a hitetek nyílik így meg az emberek előtt, de meg kell tudnia a világnak, hogy Jézus szereti az Atyát, és szereti a világot. Beszélgessetek a barátaitokkal, családotokkal erről a legbensőbb értéketekről. Ne féljetek, hiszen a Szentlélek szól bennetek, ő tanít meg, ő emlékeztet mindenre, amit Jézus tanított. 
Akik szeretik Jézust, azok megtartják Jézus igéjét.  Lehet, hogy elutasításban lesz részük. Talán gúnyban. De akik Jézust szeretik, azoknak Jézus békessége adatik. Nem nyugalom. Nem kényelem, hanem az üdvösség reménysége. Ámen.