Title: Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól
Author: Nagyi
Last saved by: Imre
Company: KDRNYI

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	Gárdony, Szfvár, Sárosd, 2015. november 8. 	Mt 24:15-35

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Kedves Testvéreim!
Amikor meglátjátok a pusztító utálatosságot. – mondja Jézus. 
S tanakodunk, hogy ki vagy mi, vagy milyen esemény lehet az a pusztító utálatosság, kire-mire gondolt Jézus, vagy kire-mire gondoltak az evangélium első olvasói. És sokan egész konkrét neveket jegyeztek fel: ő volt az – s talán nem is jártak messze az igazságtól, hogy a pusztító utálatosság egészen konkrét volt mindig, s minden nemzedéknek és mindegyikünknek talán másként válik láthatóvá. 
Mondjuk egy viharos estén, amikor valaki beléd köt, ok nélkül kérdőre von, amikor valakinek nem lehet ellentmondani, s azt akarja, övé legyen az utolsó szó – szóval, amikor a sátán éket akar verni két ember közé, amikor szét akarja robbantani a közösséget, amikor azt tapasztaljuk, hogy nincs értelem, erő, bölcsesség szemben állni. Pusztító – mert rombolja azt, amit Isten egynek teremtett. 
Amikor meglátjátok a pusztító utálatosságot. – mondja Jézus. S eszünkbe jut talán valami szenvedély: az alkohol, amely elrabolja a férfit a családjától, a barátot a barát mellől. A számítógép, amely elrabolja az időt, hogy ne lehessen együtt a közösség, hogy képernyőre tapadjon a tekintet, s ne egymást lássák. Személytelenül egymás arcába vágják éles szavaikat. Vagy a pénz szerelme, amely rabszolgává tesz, s az embertársat eszközzé alacsonyítja. 
Amikor meglátjátok a pusztító utálatosságot – mondja Jézus – meneküljetek a hegyekbe. Nem szól hazafiasságról, hősiességről, életáldozó küzdelemről a gonosszal szemben. Hanem menekülésről. Mert a gonosszal szemben nincs erőnk. A bűnnel és halállal szemben nincs erőnk. Mert a sátán hatalmasabb, mint minden erőfeszítésünk. Mégsem gyöngeségre, feladásra tanít Jézus, hiszen nem sokkal ez előtt azt is mondja: „Aki mindvégig kitart, az üdvözül”. Hanem az igazi értékek megtartására. Hányszor hallunk arról, hogy valami örökségen testvérek összevesznek. Hányszor hallunk arról, hogy politikai nézetekhez ragaszkodva addigi barátok elutasítják egymást. Jézus arra tanít, hogy a kisebb értékeket inkább hátrahagyva tartsuk meg a nagyobb értékeket. Az anyagi javakat hátrahagyva őrizzük a testvéri közösséget. A formális vallásosságunkat hátrahagyva őrizzük Krisztusba vetett hitünket. Meneküljetek a hegyekbe! S mik a mi hegyeink? Az énekeskönyvünk – gyönyörű énekeivel és imádságaival. Mennyieket vigasztalt már, mennyieket bátorított az ének és az imádság. Hegyeink – a templom és a gyülekezeti ház, s bennük a testvéri közösség szolgálhat védelmül, hogy az indulatok helyett, a félelem helyett, a lelkiismeret-szorítása ellen védelmet találjunk. 
Mik a mi hegyeink? Jézus óva int attól, hogy más védelmet keressünk, mint Őt magát. Ezért nem a szent helyeket, a temető csendjét, a nyugodalmat adó zenét kínálom testvéreimnek. Hanem azt, ahol bizonyosan Jézust találjuk. 
A mi védelmet nyújtó hegyünk a Bibliánk. Isten írott igéje. A Jézusról szóló bizonyságtétel. Az a 365 olyan ige, amely így kezdődik: Ne félj! Az a bizonyságtétel, amely elmondja, hogy a végső ítélet Jézus kezében van. Hogy eljön az Úr az ég felhőin, s mi – akár élünk, akár meghalunk, az Úrral leszünk. Az a bizonyságtétel, amely hirdeti, hogy Jób kérését meghallgatta az Úr, és reménységet ültetett belénk Jézus feltámadása által.
A mi védelmet nyújtó hegyünk az úrvacsora. A kenyérben és borban Jézus adja magát, valóságos testét és vérét. És halálára emlékezve feltámadásának erejében részesedünk. Jézushoz menekülünk, hogy megőrizzük azt, ami igazi érték: a hitünket. 
Menekülnünk kell. Menteni a viharos időben azt, ami valóban fontos. 
Menekülni azzal a reménységgel, amit Krisztus oltott belénk. Feltámadásának és mennybemenetelének reménységével. Hogy az Atya jobbján ül, és eljön ítélni élőket és holtakat. Megőrizni hitünket és közösségeinket azzal a reménységgel, hogy Krisztus hatalmasabb, mint a gonosz. Minekünk nincs erőnk felette. Bölcsességünk, érveink leperegnek kemény páncéljáról. De Krisztus hatalmasabb, mint a gonosz. Amikor eljön dicsőségben, ítéletet mond. S a rosszról kimondja, hogy rossz, a szeretetlenről kimondja, hogy szeretetlen, a hamisról, az álságosról kimondja, hogy álságos. És véget vet a gonosz közösséget szétverő hatalmának. És véget vet a bűn erejének. És véget vet a halálnak. 
Azt ígéri, hogy beszéde – visszajövetelének, ítéletének ígérete - nem múlik el. Nem veszíti érvényét. Szavai midig igazak maradnak. Ez a reménységünk. Ámen.