Last saved by: Imre

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen.    	    Interaktív keresztút 1. nap
Székesfehérvár, 2015. március 30. Nagyhétfő

Bizony, a ti gondolataitok nem az én gondolataim, 
és a ti utaitok nem az én utaim - így szól az Úr. 
Mert amennyivel magasabb az ég a földnél,
annyival magasabbak utaim a ti utaitoknál, 
és gondolataim a ti gondolataitoknál. 	Ézs 55:8-9
Szeretlek, Uram, erősségem! 				
Az Úr az én kőszálam, váram és megmentőm, Istenem, kősziklám, 
nála keresek oltalmat, pajzsom, hatalmas szabadítóm, fellegváram! 		
Az Úrhoz kiáltok, aki dicséretre méltó, és megszabadulok ellenségeimtől. 	
Körülvettek a halál kötelei, pusztító áradat rettent engem.
A sír kötelei fonódtak rám, a halál csapdái meredtek rám. 
Nyomorúságomban az Úrhoz kiáltottam, segítségért kiáltottam Istenemhez. Meghallotta hangomat templomában, kiáltásom a fülébe jutott.       Zsolt 18:2-7
Dicsőség az Atyának és a Fiúnak és a Szentléleknek, 
miképpen volt kezdetben, most és mindenkor, 
és mindörökkön-örökké. Ámen. 
Bizony, a ti gondolataitok nem az én gondolataim, 
és a ti utaitok nem az én utaim - így szól az Úr. 
Mert amennyivel magasabb az ég a földnél,
annyival magasabbak utaim a ti utaitoknál, 
és gondolataim a ti gondolataitoknál. 	Ézs 55:8-9
	Imádkozzunk!	 Jézus, szívünk öröme! Szegényként, és egyben föltámadottként mellettünk maradsz. Nem csak részben, hanem egészen élő emberré akarsz minket formálni. És ha netán eltávolodnánk tőled, hívsz, hogy maradjunk szorosan melletted és kövessünk. (Taizéi ima)
Mt 26:6-13.
      A nagyhét útján haladva először a leprás Simon házában pihenünk meg. 
Meglep ez az odaáldozó szeretet, ahogyan Mária – vagy Máté evangéliuma szerint ismeretlen asszony – szereti Jézust. Mint amikor a házigazda előhozza az 1968-ban főzött pálinkát. Úgy hozza elő az asszony a nárduskenetet. Az alabástrom szelence is dísze volt szobájának – most azt feltöri. Odaáldozza. Mert szereti Jézust. Mondjuk: a szeretet döntés. A szeretet cselekedetekben nyilvánul meg. S a döntést és a tettet ennél az asszonynál fűti az érzés is. 
József Attila írja: Dolgaim elől rejtegetlek, Istenem, én nagyon szeretlek.
Az asszony nem rejtegeti dolgai elől Jézust. Nem mutatja magát tisztábbnak -  Lukács szerint az asszony, aki megkente Jézus lábát, bűnös volt. Merem-e így szeretni Jézust? Hogy nem rejtegetem magamat előle? Tudom-e így szeretni Jézust, hogy odaadom érte azt, ami számomra értékes? 
	A tanítványok nem látják az asszony tettének mélyebb értelmét. Nem tudjuk, az asszony tudta-e, hogyan érti Jézus azt, hogy megkenik testét, hogy ez mit jelent Jézus számára. Csak az tudjuk, hogy Jézus gondolatai nem a tanítványok gondolatai. Jézus útjai nem a tanítványok útjai. A tanítványok a felszínen gondolkodnak – Jézus mélységes mély utakat jár be. 
Uram, szeretném én is megismerni a Te utaidat. Nem felszínesen ismerni Téged, hanem érteni, tudni, látni, mi van az események mögött! A szavak egyszerű értelme helyett Jézus szeretetét megismerni. 
Olyan könnyen kritizálok másokat – a magam-látta igazság felszínén. Jézus meghív, hogy megértsük és elfogadjuk egymást. Mert a másikban végül mégis Ő cselekszik. Az asszony tette prófétai tett volt: Jézus testét temetésére készítette fel. Azonban nem az asszony, hanem Jézus mutatott rá erre a mélységes jelentésre. Ezért mondom: a másik emberben, akit felszínes igazságommal kritizálok, gyakran Jézus maga cselekszik. 
	Végül az emlékezet, amelyet Jézus ígér az asszonynak. 
Az emlékezet, amelyet a nárduskenet illata is hordoz. Az emlékezet – nemcsak addig, míg hazaérünk, hanem amíg Isten otthonába meg nem érkezünk. Emlékezni, hogy Jézus is megkent bennünket – nem illatos olajjal, hanem kiontott drága vérével a keresztségben. Megkent, és Isten családjába felavatott. Megkent, és Isten országába meghívott. Megkent, és lemosta azt, ami az úton ránk rakódott, a port és a sarat. Nemcsak lábunkról, hanem fejünket, egész testünket kente meg – hogy tiszták legyünk. Ámen. 
	Megváltó Krisztusunk, meghaltál, mint a földre hullott búzaszem, veled egyesülve életünk bő termést hoz. Áldunk téged Urunk!
	Krisztus, te alászálltál ez emberi lét legmélyére, te eljössz a magukra hagyottakhoz és az elveszettekhez. Áldunk…
	Szeretetedben magadra vetted bűneinket, ártatlanul szenvedted el a halált, hogy megszabadíts a haláltól. Áldunk…
	Szereteted által legyőzted a gonoszságot és a gyűlöletet, és örökké élsz az Atyánál. Áldunk…
	Jóságodban meghallod kiáltásunkat, és nehézségeinkben nem hagysz magunkra, arcod fényével beragyogsz minket.	(Taizéi ima)