Title: Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól
Author: Bencze András
Last saved by: Rumy Imre
Company: BSAFTPZ

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 	  Fcs, Agárd, Sárosd, 2013. január 27. 1. Kor 3:1-8. 

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Kedves Testvéreim!

Viszálykodások hála Istennek nincsenek közöttünk. Nem is vagyunk annyian, hogy lehetnének. Nem engedhetjük meg magunknak azt a luxust, hogy viszálykodások legyenek közöttünk. 
Ez azonban nemcsak a gyülekezetben, hanem sok más helyen is így van. Mondjuk egy családban. Vagy a munkahelyen (Az iskolában, rendelőintézetben, boltban). Józan érdekünk, hogy egységben legyünk. Van, a hol ezt el lehet érni – pl. a katonaságnál: ott erős hierarchia van. A magasabb beosztású mindenkinek parancsol. Azonban ahol nincs meg ez a hatalmi lánc, ott józan eszünk szerint kell az egységre törekednünk. Gondolok a családra, ahol régen erős rendszer volt: az apa szava perdöntő, aztán az anya szava, a gyerekek nem szólhatnak bele a dolgokba. Mára rádöbbentünk arra, hogy a családban ez a parancsos rend nem megfelelő, mert a család nem parancsra, hanem bizalomra épül. A családban az egyetakarásra nem hatalmi szóval, hanem figyelmességgel, józansággal kell eljutni. Ezt elvben tudjuk, és még sincs közöttünk mindig egység. Elég sok a viszály. 
Ezek a tapasztalatok figyelmeztetnek, hogy a viszályok helyett megvalósítandó egység nem csupán akaratunktól függ. Nem elég megérteni, hogy erre szükségünk van, hogy ez a saját érdekünk. Hiszen értjük, és mégsem megy. 
Ezért mondja a korintusiaknak Pál apostol: Még testiek vagytok. Még testi módon gondolkodtok. Úgy mondanám: az emberi természetnek megfelelően. Nem a Szentléleknek megfelelően. 

Hetvened vasárnapja van. Tekintetünk már nem karácsony felé, a születés felé, hanem a megváltás felé fordul. Nagypéntek és Húsvét felé. Jézus halála és feltámadása felé. Gyökeres váltás ez az egyházi évben. Megrázó, akkor is, ha minden évben ismétlődik. Azt valljuk, hogy a keresztségben Krisztussal együtt meghalunk és feltámadunk. Ezért ünnepelte a keresztyén gyülekezet Húsvét hajnalban a keresztséget. Mert Húsvétkor nemcsak Krisztus támadt fel halottaiból, hanem Vele együtt mi is új életre támadtunk. A keresztségben meghaltunk Krisztussal, és Vele együtt új életre támadtunk fel. Testi életünk meghalt, és élünk Isten Lelke által. A Szentlélek által, aki hitetlenségünkből támasztott fel élő hitre 

Hányszor elfeledkezünk keresztségünkről! És éltetjük a testi módon gondolkodó emberünket. Pedig tudjuk, hogy ez halálra van ítélve. Hogy a testi módon gondolkodásnak önzés, harag, irigység és végül klikkesedés vagy magányosság a vége. Így volt ez Korinthusban is. Ezért szakadtak pártokra. 
S nem azt mondom, hogy e helyett legyünk bölcsek, és éljünk és gondolkodjunk lelki módon. Hanem csak azt, amit ez a vasárnap sugall: hogy tekintsünk Krisztus keresztjére. Mert ezt a változást, hogy a testiből lelki legyen, semmilyen emberi erő nem tudja végbevinni. Egyedül a Lélek tudja megteremteni bennünk a hitet, hogy lelkiek, a Szentlélek szerint gondolkodók legyünk. Egyedül a Lélek. 

Amikor Keresztelő János meghallja, hogy Jézus elkezdte működését, hogy Jézus tanítani és keresztelni kezdett, akkor azt mondta: Neki növekednie kell, nekem kisebbé lennem. Így van. Így mondhatjuk mi is: Jézusnak növekednie kell, nekünk kisebbé lennünk. Jézus növekedjék bennünk – és testi gondolkodásunknak, énközpontú, elismertséget éhező énünknek, amely viszályokat szít, ellenségképet formál, kisebbé kell válnia. Nem saját akaratából, hanem úgy, hogy Krisztus növekszik. Hogy tekintetünket a megváltás felé, Nagypéntek és Húsvét felé fordítjuk. Ámen.