Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. Fcs, Agárd, Sárosd, 2012. március 25.    Zsid 7:24-28.

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Kedves Testvéreim!

Ennek a vasárnapnak nagy kérdése az, hogy hogyan állhatunk meg Isten színe előtt. 
No, ezt a kérdést ma már nehezen értjük, mert nekem még azt mondták gyerekkoromban, hogy ugye, egy felnőttet sem szólíthatsz meg anélkül, hogy előbb ő ne fordulna hozzád. Szóval addig nem beszélhettünk - mondjuk - egy tanárhoz, míg ő azt nem mondta: No, szóljál, fiacskám. 
Ma már más a helyzet, és a gyakran a felnőttek nem szólhatnak addig, míg a gyerek beszél.
Mégis vannak még kapcsolópontok meg példák arra, hogy bizonyos emberekhez nehéz eljutnunk. Például beadunk egy pályázatot. De jó volna tudni, hogy mi számít előnynek benne! Vagy még jobb volna, ha valaki protezsálná a bírálóbizottságon belül a pályázatunkat. S ha ismerem is a bírálókat, vajon szabad-e őket megkérdezni erről. Hogyan juthatok el hozzájuk? Talán ez ismerős helyzet lehet…
Hogyan juthatok el Istenhez? Mert ugye imádkozom naponta – de vajon hallja-e, foglalkozik-e az én kérésemmel? A sokmilliárd kérés, sóhaj, imádság közül az enyémet meghallja-e? Tudom, gyerekes a kérdés, mert ha Isten valóban isten, akkor mindent tud és mindent hall, de amikor bajban vagyok, akkor csak ilyen gyerekesen tudok gondolkodni… Elektromos levelezésben is hányszor kérünk olvasási visszajelzést, hogy bizonyosak legyünk, a címzetthez eljutott-e az üzenet… 
Talán Izsák feláldozásának gondolata is így vetődött fel: ha kellő áldozatot tudok adni Istennek, akkor majd érdemes leszek arra, hogy figyeljen rám. Ábrahám azt élte át, hogy nem kell feláldoznia fiát. Sőt Isten ad neki fia helyett áldozatot.
Hogyan állhatok meg Isten színe előtt? Régen ezért foglalkoztatták a papot. Ha én nem is vagyok méltó arra, hogy Isten meghallgasson, számba vegyen, a pap azonban minden imádságot, áldozatot jól tud elvégezni, biztosan jól csinálja – helyettem is. S akkor rajta keresztül megállhatok én is Isten előtt. De hát a papok sem bűntelenek, meg ők is halandók… semmivel nem jobbak, mint én. Továbbra is az a kérdés: hogyan jutok el Istenhez. 
A keresztyénség nagy öröme az a felismerés, hogy Jézus a mennyből – az Atyától – jött e földre, és mivel az Atyának végig engedelmeskedett (azaz bűntelen maradt) – ezért az Atya visszaemelte őt magához a halálból való feltámasztása után. Így tud Jézus az Atyánál ma is közbenjárni értünk. Rajta keresztül juthatunk tehát Istenhez. Így Jézus engedelmességét, halálig való hűségét nem öncélúnak látjuk. Nemcsak azért maradt hűséges, mert Ő annyira szereti az Atyát. Hanem azért is, mert minket annyira szeret. Ezért az Ő halálát áldozati halálnak valljuk: értünk volt engedelmes, azért, hogy a mi könyörgéseinket, a mi ügyünket Isten elé vigye. Ezért mondjuk őt Főpapnak. 
Hitünknek ezt a nagy örömét szeretném megerősíteni a testvérekben. Tudom, most tavasz van, nyílnak a virágok, és bennünk is nagy erővel virul a reménység… (ahogy szépül a templom, úgy szépülünk mi is belül). Mégis szükségünk van arra a bizonyosságra, hogy Jézus közbenjár értünk az Atyánál. Amikor nem merünk magunk megszólalni az Atya előtt, amikor már nincs imádság az ajkunkon, amikor idegenné válik számunkra Isten, Jézus akkor is közbenjár értünk az Atyánál. 
Ilyen főpap illett hozzánk – mondja a Zsidókhoz írt levél. S ez az „illett hozzánk” nem stílusbeli hasonlóságot jelent. Inkább úgy fordítanám: ilyen főpap kapcsolódik hozzánk, kötődik hozzánk. Jézus nemcsak a hírünket viszi az Atyához, hanem minket magunkat. Sőt: ha ő hozzánk kötődik, akkor nemcsak az Atya és Jézus között áll fenn kapcsolat, hanem Jézus és köztünk is. Akkor Jézusnak nemcsak az Atyára van hatása, hanem hatása van ránk is. Ha ő illett hozzánk, akkor szentsége, ártatlansága hat miránk is. Bennünk is vonzódást teremt arra, ami szent, ami tiszta, ami Istenarcú. Nem mondom, hogy ártatlanná, bűntelenné válunk, de valami olthatatlan vágy születik bennünk a jóság iránt. Mint tavasszal a növényekben megindul a növekedés, úgy teremti meg bennünk is a hozzánk illő főpap, Jézus a vágyat, hogy tisztaságban, szentségben olyanná formálódjunk, mint Ő. Ámen.