Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen.  Egyetemes Imahét 4. nap Az Úr gonosz feletti győzelme átformál Szfvár-Budai út, 2012. január 18. Igék: Zsolt 1, 2. Móz 23:1-9, Rm 12:17-21, Mt 4:1-11.

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Kedves Testvéreim!
Hoztam magammal egy labdát. Ha felém hajítják, és félek tőle, kitartom a kezem, pajzsként magam elé tartom – visszapattan a labda. Ha dühös vagyok, nemcsak kitartom a kezem, hanem bele is ütök. Annál nagyobb erővel pattan vissza. Ha azonban kitárom felé a karom, és szelíden magamhoz húzom, nem pattan le rólam, hanem birtokolni fogom. 
Legyőzőm a rosszat a jóval, a keménységet a szelídséggel. Ha nem félek a labdától. De ha félek?  Akkor át kell formálni, hogy ne féljek. Először a belső hozzáállásomat kell megváltoztatni. Hogyan formáljuk át magunkat? Hogyan formáljunk át valakit? 
Tegyük magabiztossá! Ne félj, te ügyes vagy! El fogod kapni a labdát! A labda esetében ez talán jó. De a rossz esetében nem ilyen könnyű a helyzet. 
Popper Péter mondta egy interjújában: Mélységesen csalódtam apámban. Mindig azt mondta nekem: ne félj, míg engem látsz! Aztán eljött az az idő, amikor akkor is félni kellett, amikor láttam őt. 
Szóval a magabiztosság nem jó ötlet. Amikor látjuk, milyen erővel tör reánk a rossz, azt is tapasztaljuk, hogy a magabiztosság ez ellen semmi. Mert az evangéliumi leírásban csak három kísértésről olvasunk, valójában azonban sokszor és kíméletlen erővel kísértette meg a gonosz Jézust – és kísért minket is. A 2. Móz 23 erre hozott példákat, jó sokat, de ha egyenként elmondanánk csak a mai napi terheinket, hogy mi minden rosszat láttunk, akkor érzékelnénk, milyen erővel támad ránk a gonosz. S ki lehet tartani a kezünket pajzsként – de el fog sodorni erejével. Vagy dühösen bele lehet rúgni a ránk támadó rosszba – szerintem valakit el fogunk találni vele. Valaki ártatlant, akit nem akarnánk bántani. 
Hogyan lehet tehát átformálni a tudatot, hogy a jóval legyőzzük a gonoszt? A magabiztosság nem járható út. Sőt, káros. Sokszor éppen a magabiztosságunk a rossz okozója. Jegyespár ment esküvő előtti beszélgetésre a lelkészhez. Történetesen az egyikük orvos. Hogyan fogja összehangolni a két hivatást? Ó, nekem az nem jelent gondot – két év múlva az asszony kitette a férfi táskáját az ajtó elé – túl magabiztos volt. A magabiztosság nem segít arra, hogy jóval legyőzzük a rosszat. 
A Bibliaolvasó Útmutató ez évi igéje azt mondja: Az én erőm erőtlenség által ér célhoz. Nem a magabiztosság által formálódik át lelkünk, hanem amikor bevalljuk gyengeségünket – mondja az Úr. Amikor Pilinszky Jánossal együtt rádöbbenünk, hogy „én gyenge voltam, kevés voltam, / nekem egyedűl az maradt,/ hogy üdvödet szemmel kövessem.”
Mert lehet, hogy egy labdát meg tudunk szelídíteni. Talán olykor még egy rókát is. Elmesélte egy férfi, aki beteg édesanyját gondozza, egész nap ül mellette, eteti, tisztába teszi, mosdatja: A múltkor kiabáltam vele. Nem tudom, miért, elvesztettem a fejem. Gondoljunk a tanárokra is, akik az osztályban hat órán keresztül kedveskednek mások gyerekeivel, s hazamennek, és sajátjaikkal már nincs türelmük. Miért? Legyőz a gonosz. Előbb-utóbb legyőz a gonosz. Emlékezzünk Arany eposzára: „Tűrte Miklós, tűrte, amíg csak tűrhette”. Nem tudjuk legyőzni a gonoszt. 
Csak Jézus győzi le. Egyedül Ő. Itt, a kísértéstörténetben is. A kereszten is. Kitárja karját, és magához vonja a halált. Már nem pattan róla vissza, nincs már a halálnak saját élete. Már a halál is Jézus kezelésében van. 
Jézus legyőzte a gonoszt. Egyedül Jézus győzte le. Akkor miért mondja Pál apostol: Győzd le a rosszat a jóval? Hogyan érti ezt? A gazdag ifjú megszólította Jézust: Jó mester! Jézus így válaszolt: Miért mondasz engem jónak? Senki nem jó az egy Istenen kívül! Nincs más jó, csak Isten. Győzd le a rosszat a jóval, Istennel! Mert magad gyenge vagy, Istennel győzd le a rosszat! Jézus is vele győzte le: Amikor a sátán kísértésére válaszol, mindig az Atyával való kapcsolatára utal. Hogy az Atyával való kapcsolatból nem akar kilépni. Az Atya és a Fiú közti szeretetkapcsolat, a hűség, az egymás iránti figyelem olyan erő, amely képes magához húzni, elnyelni a gonoszt. (nem lenyelni, hanem elnyelni – az egyik megüli a gyomrot, a másik megsemmisíti a gonoszt)
Testvéreim! Minket Jézus meghívott erre a közösségre! Amikor megkereszteltek, Jézus az Atyával való közösségbe kapcsolt bele minket. A kereszten szerzett bűnbocsánat által az Atya közösségébe kapcsolt bele minket Jézus. Nem saját erőnkből, hanem éppen erőtlenségünket felismerve Isten ereje győzi le a gonoszt. 
A kísértést legyőző Úr így formál át minket: belevon az Atya közösségébe, hogy odavéssük asztalunkra, a szívünkbe: Baptisatus sum! Meg vagyok keresztelve! Az Atyához tartozom. 
Az Atyához tartozva, a keresztségben hozzá kötődve egész védőhálót találok magam körül. Az anyaszentegyházat: keresztyén testvéreim közösségét. A családomat – akiket a mennyei Atya állított mellém: szüleimet – vagy az idősebbeknek mondom: felnőtt gyermekeimet. A házastársamat. Akikkel a szeretetkapcsolatot megélve, a hűség és az egymás iránti figyelem erőt ad, hogy a gonoszt legyőzzük, hogy megálljunk, amikor a rossz reánk tör. 
Amikor a játszótéren labdázó gyerekeket látnak, a labda emlékeztesse testvéreimet arra, hogy Jézus legyőzte a gonoszt. S mivel a keresztség és a hit által testének tagjai vagyunk, ezért a mi utunkban álló gonoszt is legyőzte már. Ezzel a bátorsággal és szabadsággal keressük a jót és az igazat! Ámen.