Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 4.Móz 14:10-23 (vagy 31-ig) Fcs, Agárd, Sárosd, 2012. jan. 8.

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Kedves Testvéreim!

Vízkereszt ünnepén annak örvendezünk, hogy láthatóvá vált Isten dicsősége a világban. 
Tudjuk, mi Isten akarata
Amikor a dicsőség szót halljuk, akkor valami ellenállhatatlan erőt gondolunk, ragyogást és fényességet, amire rá sem lehet nézni, ami felperzsel minden rosszat. S bizonyára nem gondoljuk rosszul. Amikor dicsőségre gondolunk, azt képzeljük el, ami ebben a történetben is megjelenik: Akkor megjelent az ÚR dicsősége a kijelentés sátra fölött egész Izráelnek, és ezt mondta az ÚR Mózesnek: Meddig utál engem ez a nép, és meddig nem hisz bennem a sok jel ellenére sem, amelyeket közöttük tettem?! Megverem dögvésszel, és elűzöm őket, de téged náluk nagyobb és erősebb nemzetté teszlek. 
Amikor azonban megjelent Isten dicsősége Jézus Krisztusban, akkor kegyelemmel és igazsággal jelent meg. Pál apostol megtérésére emlékezik: hogyan hívta el őt szolgálatra Jézus, pedig üldözte a keresztyéneket. Mózes az ígéretre emlékezik: Isten megígérte, hogy ezt a népet beviszi Kánaán földjére. Emlékezünk mi is keresztségünkre, hogy azt ígérte: aki hisz és megkeresztelkedik, üdvözül! Meg azt ígérte: Nem akarom a bűnös ember halálát, hanem hogy megtérjen, és éljen. És emlékezünk Keresztelő János bizonyságtételére: Íme, Isten Báránya, aki hordozza a világ bűneit. Tudjuk hát Isten akaratát. Az Ő dicsősége nem pusztító dicsőség. Amikor meglátogat, nem vesztünkre tör. Isten dicsősége az, hogy megkegyelmez. Amikor meglátogat, mennyei világának áldásaival ajándékoz meg. Ismerjük az Atya akaratát! Jézusból jól megismertük az Atya akaratát. 
Mózes és Jézus is emlékezteti erre az Atyát
Mózes ebben a történetben valami nagyon nagynak mutatkozik meg. 
Őrá támad a nép. Meg akarják ölni. Akkor jelenik meg Isten, megvédi őt. S akkor Mózes nem húzza meg magát, hanem kiáll az őt támadó nép mellett. Emlékezteti Istent eredeti szándékára és tervére. Mert ismeri az Atya akaratát, ezért nem pillanatnyi haragjára számít, hanem eredeti akaratára emlékezteti Istent. 
Jézus ugyanezt teszi. Még nagyobb erővel könyörög értünk „Atyám, azt akarom, hogy akiket nekem adtál, azok is ott legyenek velem, ahol én vagyok, hogy lássák az én dicsőségemet, amelyet nekem adtál, mert szerettél engem már a világ kezdete előtt”. (Jn 17:24) Bár megölik Őt, mégsem bosszúért kiált, hanem azért, hogy a rossz tervet az Atya fordítsa jóra. Hogy eredeti tervét hajtsa végre az Atya: Jézus halála árán is formáljon bennünket igazzá, fordítson bennünket szembe a gyávaságunkkal és önzésünkkel. 
Ha megismertük az Atya akaratát, ha Jézusban megláttuk, mi Isten végleges szándéka, akkor mi is emlékeztethetjük őt rá. Uram, te azt akarod, hogy minden ember megismerje a valóságot! Uram, te azt akarod, hogy néped egységre jusson! Uram, te azt ígérted, hogy meghallgatod könyörgésünket, hogy felemeled az alázatosat, hogy megvigasztalod a sírót, és megszabadítod az elnyomottat! Uram, bár megérdemelnénk, hogy elítélj bennünket, de akaratod szerint teljesítsd rajtunk ígéretedet!

Magunkat is ebbe az akaratba helyezzük bele.
Pál apostol szavai továbbgondolásra is késztetnek. Ő azt mondja: ne csak Istent emlékeztessük akaratára, mi magunk is illeszkedjünk ebbe az akaratba. De ebbe az akaratba illeszkedni nehéz. Már azért is, ami Mózessal történt, hogy közben rátámadt saját népe. Pál ezért írja: Ne igazodjatok a világhoz – azaz ne a világ rendjével, irányultságával törődjetek – hanem változzatok meg értelmetek megújulásával, hogy megérthessétek, mi az Isten akarata. 
Azt szokták mondani, hogy benne kell lenni az eseményekben. Nem kívülről szemlélni a dolgokat. Kívülről mindent meg lehet kritizálni. A kibicnek semmi sem drága. Aki benne van az eseményekben, másként lát mindent. 
Igen, benne kell lenni az eseményekben. De még inkább benne kell lennünk abban, amit Isten akar. Kapcsolatban lennünk Istennel. Mert ha csak a magunk kis világában vagyunk benne, akkor mindent elrontunk. Ha ebbe a világba beleeresztjük Jézust, ha nem a világhoz igazodunk, hanem Jézushoz, akkor úgy megváltozunk, ahogyan ebben a történetben Isten: Megbocsátok nekik a te szavad szerint. Ha ebbe a világba beleeresztjük Jézust, akkor megismerjük, mi Isten akarata. Lehet, hogy a pontos tetteket és szavakat nehezen találjuk meg. Biztosan kínlódni fogunk azon, hogy igazságosan cselekedjünk, és tisztán beszéljünk. Az értékrend és a távlat azonban bizonyosan áll előttünk: kegyelemben és igazságban járni, ahogyan Isten akarata megjelent közöttünk Jézusban. Ámen. 

Kedves Testvéreim!
Ha egy szóval szeretném összefoglalni ennek az igének üzenetét, azt mondanám: kapcsolat. Nagyon izgalmas történet ez: amikor Izráel népe ott áll már az ígéret földjének küszöbén, akkor Mózes kiküldött tizenkét kémet, hogy derítsék fel Kánaán földjét. És a tizenkét ember közül tíz azt mondja: tényleg szép az a föld, de nem tudunk bemenni, mert túl erős népek laknak ott. 
Ekkor válik dühödté Izráel népe, és akarja megkövezni Mózest és Áront. Ők alázatosan várják is a nép ítéletét, amikor az Úr megszólal.
Izgalmas a történet, ha mai helyzetünket próbáljuk beleérteni, ahol ma tart országunk. De ne akarjuk rövidre zárni a régi történetet. Csupán azt az alázatot fogadjuk meg, hogy nem biztos, hogy a tíznek van igaza a kettővel szemben, nem biztos, hogy az erősnek van igaza a gyengével szemben. 

De ne ragadjunk itt le, mert ennél sokkal többről van szó. A kapcsolatról van szó. Mert legtöbben úgy vannak, mint Mária és József az evangéliumi történetben. Felmennek a templomba, megtartják Isten törvényeit, és aztán indulnak haza. Elolvassák a Bibliát, elmondják az imádságot, aztán folytatják életünket. Ez nem kapcsolat. Nem személyes kötődés. Ez olyan, mint a színház: megnézzük a nagyszerű darabot, közben szinte beleéljük magunkat egy-egy szereplő helyzetébe, aztán tapsolunk, felállunk, és hazamegyünk. Még talán beszélgetünk a darabról, talán a gondolatai még bennünk élnek, de már nem vagyunk benne a darabban. Kívül vagyunk rajta. A nép is így volt Istennel. Meghallgatták Mózest, meghallgatták a kémeket, és saját gondolatuk szerint döntöttek. Itt van Isten, itt Kánaán földje, itt a nép. Három különálló, egymástól elkülöníthető valami. Megvan a három egymás nélkül. Legalábbis a nép Isten nélkül és ígéret nélkül. 

Hogyan lehet Istennel kapcsolatba kerülni? Azt mondanám: szóba kell állni vele. Nemcsak a megszokott reggeli és esti imákat mondani, hanem beszélgetni, ahogyan egymással beszélgetünk. Ugye, azt vesszük észre emberi kapcsolatainkban is, hogy ha nem állunk szóba egymással, a legnagyobb barátság is megszakad, legerősebb szerelem is elernyed? Ha nem állunk szóba gyerekeinkkel, egyszer csak azt vesszük észre, hogy nem is kíváncsiak ránk? Istennel is szóba lehet állni – mondanám, és mondom is… azért fontosnak találom, hogy először Ő szólít meg. Ebben a történetben is előbb megjelent az Úr dicsősége, előbb megszólalt maga az Úr, s csak akkor Mózes. 
A tizenkét éves Jézus történetét sem írták volna le, ha Jézus egyenesen hazament volna szüleivel. Akkor útközben az ünnep szépségéről esett volna szó, az időjárásról és a várható termésről. Amikor Jézus provokálta őket, akkor a lényegre tudtak rákérdezni. Amikor Jézus megszólította szüleit tettével, akkor a legfontosabbat tudták meg Jézusról: Atyám dolgaival kell foglalkoznom. 
Minket is megszólított Isten. Ezzel a mai igével. Megszólított a válsággal, amelybe sodródtunk. Megszólított azzal, hogy templomunkat fel szeretnénk újítani. Helyzetbe hozott minket – s most szólhatunk Hozzá: Urunk, mi az akaratod velünk? Mit jelent az, hogy dicsőségedre áll ez a templom? Sőt kérhetjük Őt Mózes módjára: Urunk, ne hagyd el ezt a népet, add meg nekünk, hogy megtaláljuk az igaz utat! Nagy hatalma van a buzgó könyörgésnek! Az Úr megszólított minket – kapcsolatot keres velünk. 

Kapcsolat. Ahol nincs kapcsolat, ott nem történik semmi. Ahol kapcsolat van, ott erők hatnak. A mágnes vonz, a hő lángra gyújt, a nedvesség áthat. Az igazi kapcsolatban erő szabadul fel. Istennel való kapcsolatunk is tele van erővel. Mert elképzelhetetlen volna Istennek ellentmondani. Ha el akar pusztítani valamit, el fogja pusztítani. Mózes azonban meri azt mondani: Ne pusztítsd el! Erő ez. Hiszen azt mondja az Úr: Megbocsátok a te beszéded szerint. És Jézus még nagyobb erővel könyörög értünk „Atyám, azt akarom, hogy akiket nekem adtál, azok is ott legyenek velem, ahol én vagyok, hogy lássák az én dicsőségemet, amelyet nekem adtál, mert szerettél engem már a világ kezdete előtt”. (Jn 17:24) A kapcsolatban ekkora erő van. 
Ismerős ez. Hiszen amikor otthon veszekednek férj és feleség, elég egyetlen higgadt szó: hiszen ti szeretitek egymást! 

Uram, nem az igéről akarok beszélni, hanem Te magad szólalj meg!

Tudni, mit akar Isten!