KEGYELEM NÉKÜNK ÉS BÉKESSÉG, ISTENTŐL, A MI ATYÁNKTÓL, ÉS A MI URUNK JÉZUS KRISZTUSTÓL. ÁMEN.

Hallgassa meg a gyülekezet azt az evangéliumi szent igét, amelyet egyházunk Advent 1. vasárnapjára az igehirdetés alapjául elrendelt. Megírva találjuk a Lukács írása szerinti evangélium 4. fejezetében, a 13. verstől a 21. versig a következőképpen:

„Amikor az ördög elvégzett minden kísértést, eltávozott tőle egy időre. Jézus a Lélek erejével visszatért Galileába, és elterjedt a híre az egész környéken. Tanított a zsinagógákban, és dicsőítette mindenki. Amikor Názáretbe ment, ahol felnevelkedett, szokása szerint bement szombat napján a zsinagógába, és felállt felolvasni. Odanyújtották neki Ézsaiás próféta könyvét, ő pedig kinyitotta a könyvet, és megkereste azt a helyet, ahol ez van megírva: "Az Úr Lelke van énrajtam, mivel felkent engem, hogy evangéliumot hirdessek a szegényeknek; azért küldött el, hogy a szabadulást hirdessem a foglyoknak, és a vakoknak szemük megnyílását; hogy szabadon bocsássam a megkínzottakat, azért küldött el: és hirdessem az Úr kedves esztendejét." Ekkor összegöngyölítve a könyvtekercset, átadta a szolgának, és leült. A zsinagógában mindenkinek a szeme rajta függött; ő pedig szólni kezdett hozzájuk: "Ma teljesedett be ez az írás fületek hallatára."

Keresztény Gyülekezet, Testvéreim az Úr Jézus Krisztusban!

Jézus bemutatkozó beszédét hallottuk a felolvasott bibliai igeszakaszban! Az evangéliumokban olvashatjuk, hogy amikor Jézus elkezdte a szolgálatát, amivel az Atyaisten megbízta, először megkeresztelkedett, aztán kiment a pusztába böjtölni. Azután pedig, ahogyan azt a felolvasott igeszakasz első verséből hallottuk: „amikor az ördög elvégzett minden kísértést, eltávozott tőle egy időre”.

Mielőtt tehát Jézus bármilyen csodát tett volna, vagy bármit is tanított volna az embereknek, azelőtt megkeresztelkedett, és közben rászállt a Szentlélek - galambhoz hasonló formában. És hang hallatszott a mennyből: „Te vagy az én szeretett Fiam, benned gyönyörködöm.” 

Ezekkel a szavakkal indította az Atyaisten szolgálatba a Fiút, Jézust, és ettől kezdve Jézus mindent a Szentlélek vezetésével és erejével mondott és tett!

Miért fontos ezt tudnunk, Testvéreim? Először is azért, hogy megértsük, Jézus nem egyszerűen ember volt, hanem az Isten Fia. Másodszor pedig azért, hogy azt is megértsük, Jézus nem magától beszélt és cselekedett, nem az Atyaisten ellenében szólt és tevékenykedett, hanem az Atyával összhangban! Nem arról van szó, hogy az Isten kegyetlen és szigorú, a Fiúisten pedig szeret és megment minket, hanem arról van szó, hogy az Isten küldte el Jézust erre a földre, hogy megváltson bennünket! Az Atya és a Fiú teljes összhangban vannak és teljes harmóniában cselekszenek a Szentlélek által.

Jézus így állhatott ellen az ördög kísértéseinek, és azt olvassuk a következő versben, hogy „Jézus a Lélek erejével visszatért [a pusztából] Galileába [tehát a szülőföldjére], és elterjedt a híre az egész környéken”. 

Valószínűleg ott Galileában is hallhattak már az emberek arról a csodáról, ami Jézus megkeresztelésekor történt. Illetve ugyanennek a fejezetnek a 23. versében van egy utalás, miszerint mielőtt Jézus visszatért a szülőföldjére, már tett egy csodát Kapernaumban, ezért történhetett, hogy elterjedt Jézus hazaérkezésének a híre. Képzeljük csak el, micsoda szenzáció lehetett az emberek számára, hogy hazalátogat hozzájuk egy régi ismerős, akiről mostanában azt hallották, hogy az Isten embere, sőt az Isten Fia! Furcsa élmény lehetett számukra ezeket a dolgokat hallani!

Jézus pedig - igénk szerint - „tanított a zsinagógákban és dicsőítette mindenki”. Ez tehát Jézus szülőföldjén történt, de nem abban a faluban, ahol felnőtt. A következő versben viszont már azt olvassuk, hogy „amikor Názáretbe ment, ahol felnevelkedett, szokása szerint bement szombat napján a zsinagógába, és felállt olvasni”. Jézusnak tehát szokása volt, hogy elment a zsinagógába, és megszentelte az ünnepnapot. Abban a korban bármelyik zsidó férfi megtehette, hogy felolvas a zsinagógában egy szakaszt valamelyik szent iratból, és magyarázatot fűz hozzá.

Amikor Jézus hazatért Názáretbe, mindenki azt várta, hogy majd Ő fog felolvasni a zsinagógában, és gondolhatjuk, hogy milyen kíváncsiak lehettek az ott lévő emberek, hogy mit fog mondani! Talán még a gyermekkori játszótársai, és a rokonai meg a régi szomszédai is ott voltak!
„Odanyújtották neki Ézsaiás próféta könyvét, ő pedig kinyitotta a könyvet, és megkereste azt a helyet, ahol ez van megírva:

Az Úr Lelke van énrajtam,
mivel felkent engem,
hogy evangéliumot hirdessek
a szegényeknek; 
azért küldött el,
hogy a szabadulást hirdessem
a foglyoknak,
és a vakoknak szemük megnyílását;
hogy szabadon bocsássam
a megkínzottakat,
és hirdessem az Úr kedves esztendejét.”

Nem akármilyen szakasz volt ez Ézsaiás próféta könyvéből, Testvéreim! Azok a zsidó emberek, akiknek Jézus felolvasott a názáreti zsinagógában, nem először hallották ezeket az igeverseket! Hanem nagyon is jól ismerték Ézs 61 szavait! És tudták, hogy Isten ezekkel a szavakkal – és még más jövendölésekkel - megígérte az Ő népének, hogy elküldi hozzájuk a Messiást, a Felkentet!

Jézus korában a zsidó nép várta, nagyon várta a Messiást!
Azt a különleges valakit,
aki majd felemeli a kegyes, de elnyomásban élő hívőket,
aki majd segít azokon, akik megérdemlik,
aki majd felszabadítja az ártatlanul fogvatartottakat,
sőt megszabadítja az egész zsidó népet a római uralom alól,
aki majd rendet tesz,
és aki majd elítéli és megbünteti az elnyomókat.

Isten megígérte, hogy elküldi a Messiást, a Szabadítót! A zsidó nép pedig Jézus korában egyértelműen azt várta ettől a Messiástól, hogy egy politikai hős lesz! Egy hadvezér, aki győz a római zsarnokság felett, és egy politikus, aki rendet tesz és igazságot szolgáltat az országban.

Jézus tehát felolvasta Ézsaiás 61 első 2 versét, azt a szakaszt, ami mindenki számára ismert volt, és amiről mindenki azt gondolta, hogy tudja, mit jelent. Utána pedig „összegöngyölítve a könyvtekercset, átadta a szolgának, és leült” – ez volt a tanítás pozíciója: a rabbik mindig leültek, amikor tanítani kezdtek. „A zsinagógában mindenkinek a szeme rajta függött; ő pedig szólni kezdett hozzájuk: Ma teljesedett be ez az írás fületek hallatára.”

Mi már tudjuk, hogy az Atyaisten MEGTARTOTTA ÍGÉRETÉT, de nem azért küldte el Jézust, hogy hős hadvezér és világhírű politikus legyen. Hanem azért, hogy elhozza a földre az Isten országát.
Hogy örömhírt hozzon a szegényeknek! 
Hogy megszabadítsa a bűneik rabságában sínylődőket! 
Hogy felnyissa az emberek szemét a valóságra és az igazságra! 
Hogy megszabadítsa azokat, akiket kínoznak a félelmeik! 

És Jézus hirdette, hogy mindezt a jót, a bűnbocsánatot, a látás képességét és a lelkünk gyógyulásának a lehetőségét is az Isten ajándékozza nekünk!

Mégis, vajon nem várnánk-e mi is mást Jézustól? Nincsen-e meg bennünk is valami azok közül az elvárások közül, amelyek a zsidó nép között voltak? Nem örülnénk-e mi is jobban annak, ha mondjuk Isten küldene valakit, aki rendet tesz ebben az országban, és felemel minden szegényt, aki arra érdemes? Nem örülnénk-e mi is jobban, ha Isten küldöttje felszabadítana bennünket a bankok hatalma alól? Nem örülnénk-e mi is jobban annak, ha Isten megbüntetné mindazokat, akik nehéz helyzetbe sodortak bennünket? Nem örülnénk-e mi is jobban egy politikai Messiásnak? Vagy átérezzük, megértettük és értékeljük mindazt a jót, amit Jézus Krisztus hozott el nekünk?

Az elején azt mondtam, hogy a felolvasott igeszakaszban Jézus bemutatkozását hallottuk. Jézus bemutatkozott ott és akkor Názáretben, és nekünk is bemutatkozik:

Ő nekünk is jó hírt mond, akár testileg, akár lelkileg, akár anyagilag vagyunk szegények!
Jézus nekünk is a bűnbocsánat lehetőségét adja – most ezen az istentiszteleten is!

Jézus velünk is meg akarja láttatni, mi az, amit az Isten lát, milyenek is vagyunk igazából, és miért kaptuk az életünket!

És bennünket is fel akar szabadítani a félelmeink hatalma alól, hiszen aki mindig fél, az nem is él igazán! Jézus igazi életet akar adni nekünk is!

Ez az, amiért Jézus jött, ez az, amiért az Atyaisten elküldte Őt erre a földre! És Jézus teljesítette ezt a küldetést!  Miközben Jézus olvasta a kegyelem szavait a názáreti zsinagógában, közben beteljesedett az ígéret, eljött az Isten országa! És Jézus óta mindig – így ma is -, ha az Isten igéjét olvassuk, vagy hallgatjuk, itt van közöttünk az Isten országa.

Jézus bemutatkozott nekünk. Ő azért jött a földre, hogy lelkünk Megválója, és életünk Ura legyen. Vajon elfogadjuk-e Tőle mindazt, amit kínál, és engedjük-e, hogy Ő vezessen? IMÁDKOZZUNK!