Title: Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól
Author: Bencze András
Last saved by: Rumy Imre

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen. 		Fcs, Agárd, 2010. október 10.       Mt 12:9-14.

Kegyelem nékünk és békesség Istentől, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól! Ámen. 

Kedves Testvéreim!

Amikor a munkáról van szó, nem kerülhetjük meg a devecseri-kolontári vörösiszap-tragédiát. A timföldgyár tárolójának gátja átszakadt, és három település életét tönkretette, eddig hét halálos áldozatról tudunk. Az áldozatok számát ténylegesen nem fogjuk megtudni, mert vajon ki fogja megmondani néhány nemzedéken keresztül, hogy ez vagy az a betegség megjelent-e volna a katasztrófa nélkül. Gondoljunk a földben vagy a halak húsában lerakódott nehézfém elemekre. És gondoljunk az elpusztult állatokra és növényekre. A károk valójában felbecsülhetetlenek. A dologi károk is – hiszen éveken keresztül terméketlen marad itt a föld, elvesztette értékét az itteni terület. Felbecsülhetetlen a nem anyagi kár, a lelki sérülés, a félelem, a gyötrő álmok vagy álmatlan éjszakák. 
Még nem tudjuk, hogy mi okozta a balesetet. Találgatások, feltételezések már vannak. Talán már a tározó építésénél történtek hibák. Talán az ellenőrzés is felületes volt. Talán nem vették komolyan az előzőleg látható jeleket. 
Indulatok is vannak. Sokszor azokon csapódnak le, akik éppen segíteni vannak ott. 
Járjunk elhívatásunkhoz méltóan – munkában. Mondja ez a vasárnap. Eszembe jut az angol gyermekvers: „Máskor ver be jól a patkószeget!” – ám a gyerekvers is olyan példát hoz, amikor nincs máskor. 
Aztán eszembe jut a székely ember, aki a fagy és a jégverés után dorongot fog, és veri a szőlőjét: lássuk, Úristen, mire megyünk ketten!
Az evangélium arról tesz bizonyságot, hogy Jézus nem tesz rosszat. Amikor Jézus munkálkodik, akkor gyógyulás és üdvösség terem. Előbb töri meg saját törvényét, mintsem hagyná betegen a beteget. Akkor is gyógyít, mikor közben az ember éppen ezért vesztére tör. Testvéreim! Jakab apostol emlékeztet arra, hogy „minden jó adomány onnan felülről száll alá”, és hogy Istenben „nincs a fénynek és az árnyéknak váltakozása”, azaz nem úgy cselekszik, hogy egyszer jót és máskor rosszat. Isten minden cselekedete hűséges. Ebben ne legyen kételkedésünk! Isten mindent javunkra tesz. Ő gyógyít, mert betegek vagyunk. Életet ad, mert mi szavunkkal ölni tudunk. Ő felemel, mert gyengeségünkben elbukunk. Ő megerősít, mert a kísértések között nincs bennünk elég kitartás. 
Bármennyi szörnyűség is történik közöttünk, amikor azt mondják némelyek: miért engedi ezt Isten, legyünk bizonyosak abban, hogy Isten gyógyító, életet adó, megbocsátó, kegyelmes Isten. Történetünkben a farizeusok akarnak Jézusnak csapdát állítani, ők akarnak a végén életére törni. S ne mondjuk: ők a farizeusok. Inkább lássuk be: ilyen az ember. Ilyenek vagyunk a hit, Isten ismerete nélkül. Mert nemcsak azok, akik hanyagul végezték a munkájukat, hanem azok is, akik indulattal – még ha érthető indulattal is – törnek másokra, és értékelik le mások munkáját, azok is ugyanilyen farizeusok. És amikor mi távolról ítélkezünk mások felett – mondjuk a gazdagok felett, vagy csak tétlenül sajnálkozunk a bajba jutottak miatt, mi magunk is ugyanilyen farizeusok vagyunk. Ez az ember természetes állapota. 
Jézus azt mondja a gazdag ifjúnak: „Nincsen más jó, csak az Isten.” Igen, csak Isten munkája jó, csak ő tud gyógyítani, építeni, teremteni, fenntartani, békét szerezni, életet adni. Csak Isten cselekszik jól. 
Ezért mondja Pál apostol: Vessétek le a régi élet szerint való óembert, aki csalárd és gonosz kívánságok miatt megromlott; újuljatok meg lelketekben és elmétekben, öltsétek fel az új embert, aki Isten tetszése szerint valóságos igazságban és szentségben teremtetett. Nem Isten vagy Jézus példáját akarjuk követni – arra képtelenek vagyunk. Hanem azt törekszünk – megfeszített akarattal is – megélni, ami megtörtént velünk: keresztségünkben ugyanis meghalt bennünk a régi ember, és a hitre jutásunkkal új életre születtünk, Jézus él bennünk. Ez az új ember, a bennünk élő Krisztus cselekszik Jézus szerint: gyógyít és épít, megbocsát és békét szerez, igazságért fáradozik – még saját élete árán is. Ahogyan Papp István, az ENSZ békefenntartója vállalta kockázatos küldetését Szudánban, hogy a gyermekkatonákat leszerelje. Őt elrabolták – reméljük, egészségben visszakapjuk őt. 
Amikor Jézus cselekszik bennünk, akkor ugyan a farizeusok ellenállnak, a szenvedők azonban átélik Jézus szeretetének hatalmát, örülnek, és hálát adnak Istennek. Ámen.