Title: Jöjj világosságom, és világíts be sötétségembe
Author: Bencze András
Last saved by: Rumy Imre
Company: BSAFTPZ

Az Atya, Fiú, Szentlélek nevében! Ámen.  		Mt 5:13-16.
		Fcs, Agárd, Sárosd, 2010. január 10.

Jöjj világosságom, és világíts be sötétségembe! Ámen. 
A világ világossága? – nem inkább sötétség vagyok? Gyász és félelem feketéllik szívemen. Harag és indulat sötétje nyomaszt, és ürességem, mint homály, szinte nyeli a fényt, mint Münchhausen báró lova a vizet: soha nem oltja szomjamat. 
Mégis: Ti vagytok a világ világossága. – mondja Jézus, mert ránk ragyog az ő fénye. 
Ugyan, hol van az a fény? Látunk villogásokat, reflektorfényben álló embereket, feltűnő és ellobbanó sztárokat. Másra talán hull valami abból a fényből. Meg néha ránk is. Igen, vannak nekünk is boldog perceink, emlékek, amiket szívesen visszaidézünk. Olyanok ezek, mint gyufa gyullanása a sötétben. Jönnek, és elmennek, valami fényt adtak, utat mutattak, de újra kialusznak. 
Talán a hit fénye? Igen, az sokat segít. Erőt ad, vigaszt és különösen is erkölcsi útmutatást, tartást biztosít. Mégis: mióta eljött a hit a világba, ez alatt a kétezer év alatt sem lett jobb az emberiség. Éppen akkor, mikor már azt gondoltuk, hogy a tudás és a gondolkodás már annyira fejlődött, hogy elérkezett a béke korszaka, akkor tört ki az első világháború, s hogy nem tanultunk ebből, bizonyítják a XX. század végi háborúk tőlünk pár tíz kilométerre délre. Ma is ugyanazok a vak indulatok, szívünkbe keményedett bűnök irányítanak minket. Hol van hát a világ világossága?
Talán másról beszél Jézus, nem dicsőséget ért a világosság szó alatt. Amikor azt mondja magáról – és rólunk – hogy a világ világossága, talán nem arra gondol, hogy középpontba kerülünk, vagy erkölcsi fölényünk kitűnik. Inkább arról van szó, hogy a világosságban látni lehet. Jól látni. Többet látni, mint sötétségben. Túllátni az orrunk hegyénél. Gyermekkorunkban, ahogy sötétedett, a székre tett ruhákból, a szekrény árnyaiból farkas bújt elő, gonosz manó lépett ki. Azt gondoltam: látok, s ahogy világosság lett, a valóságot láttam. a szekrényt, a széket. Most is mennyiszer képzelt világot látunk. Saját nyavalyáinkat, bűneinket, indulatainkat projiciáljuk egymásra vagy Istenre. Amikor azt gondoljuk, hogy Isten haragszik, elfordult tőlünk, amikor azt gondoljuk, elveszettek vagyunk, zsákutcába jutottunk, akkor csak képzelt valóságot látunk. A valóságot Jézus tárta fel előttünk. Ő a világ világossága. Aki a kereszten megmutatta Isten végtelen, határtalan szeretetét. Ott látjuk a valóságot, amikor még ellenségeiért is imádkozott. Ott látjuk a valóságot, ahol még a gyilkos is kegyelmet talált. Ott látjuk a valóságot, ahol a húsvéti fény ragyog: túl síron-halálon az örök élet távlatait világítja meg. 
Ti vagytok a világ világossága. Akikre Jézus fénye hullt. Ti – mutat szét az őt hallgatókon Jézus, rajtunk is –, mert miközben hozzánk szól, fénye minket is megvilágosít. Nem lettünk jobbak, kevésbé sérülékenyek. Nekünk is jut a keresztből, saját keresztünket, terheinket hordjuk. S néha elbotlunk, megbicsaklik szeretetünk és hűségünk. S tudunk olyanokról, akik belehaltak keresztjeikbe. Vannak köztük mártírok, akik hitükért szenvedtek, és vannak egészen egyszerű emberek. De törékenységünkkel is a világ világossága vagyunk. Mert nem illúziókat hordozunk, hanem azt a valóságot, hogy Isten hűséges, hogy a mennyei Atya szeret, és szeretetétől semmi el nem választhat minket. 
Beszélhettem volna végig a sóról is. Hiszen a sónak is az a feladata, hogy az étel valóságos ízét kidomborítsa, élvezhetővé tegye. Nekünk is az a küldetésünk, hogy a valóságot megmutassuk a világnak, nem a nyers ételt, hanem az ételben benn lévő élvezetes ízt. Nem a nyers igazságot, hanem a szeretetben megélt igazságot. Ahogyan Isten szeret minket. 
A világ világossága – igen, mi vagyunk. Nem egyes számban szerepel ez Jézusnál. Hiszen a valóság a szeretet. Szeretni nem lehet egyedül. A szeretet mindig közösségben, legalább két ember közösségében nyilvánul meg. S míg egyesével talán úgy érezzük, bennünk sok a sötétség, miközben egymást szeretjük, támogatjuk, lendítjük, miközben egymással megosztjuk bizonytalanságainkat és gyengeségeinket, Jézus világosságát tükrözzük, ragyogjuk a világban. Ámen.